Справа № 420/4757/19
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/4757/19
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірною відмову у призначення пенсії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні (переведенні) ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої, відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5, включити всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.08.2019 року призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої, відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5, включити всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., та врахувавши всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної, відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу», пенсії по інвалідності.

В обґрунтування позову вказав, що має всі умови для переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року. Проте відповідач безпідставно відмовив у задоволенні відповідної заяви, посилаючись на те, що пенсії по інвалідності, а також пенсії державним службовцям, які не мають права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як передбачено ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні (переведенні) ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої, відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5, включити всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.08.2019 року призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої, відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5, включити всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., врахувавши всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру, призначеної відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу», пенсії по інвалідності.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що позивачу відмовлено в переведенні на пенсію по інвалідності за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 р.№ 3723-ХІІ у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пенсійного віку, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на доводи ідентичні тим, що викладені в позовній заяві та узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.19 року без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджено випискою з акта огляду МСЕК №014593 (т.1 а.с.16), 03.06.2009 року ІІ група інвалідності встановлена довічно. Позивач отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон №1058-IV).

З 19.07.2019 року звільнений з посади начальника Саратського об`єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до матеріалів справи (копії трудової книжки) (т. 1 а.с. 13-15) стаж державної служби позивача на час звільнення становив більше 20 років.

01 серпня 2019 року позивач звернувся до Саратського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення/перерахунок пенсії по інвалідності, відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу» (надалі Закон № 3723-ХІІ)(т.1 а.с 20).

08.08.2019 року відділом з питань призначення та перерахунку пенсій № 18 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішенням №442/03-20 про відмову в переведені позивача на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723-ХІІ (т. 1 а.с. 20).

Рішення про відмову у призначені пенсії по інвалідності за ст. 37 Закону №3723-ХІІ обґрунтовано тим, що відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (надалі Закон №889-VIII), пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В рішенні також вказано, що пенсійного віку, передбаченого ст. 37 Закону №3723-ХІІ, ОСОБА_1 не досяг, а тому в переведенні на пенсію по інвалідності за Законом №3723-ХІІ відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що, відповідно до статті 41 Закону України №1058-ІV, до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії належать, зокрема: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України №2464-VІ від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, повинні бути враховані в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач протягом періоду з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік неодноразово звільнявся від роботи у зв`язку із захворюванням, що підтверджуються листками непрацездатності (т.2 а.с.19-20), які пред`являлися позивачем до органів пенсійного фонду. Суд першої інстанції врахував, що відповідно до листків непрацездатності, виданих Саратським центром первинної медико-санітарної допомоги Саратської районної ради Одеської області 25.03.2019 року серії АДЦ №675289 (т.2 а.с.19) та Саратською центральною районною лікарнею Саратської районної ради Одеської області 14.06.2019 року серії АДЦ №674628, у зв`язку із загальним захворюванням, позивач був звільнений від роботи в періоди з 25.03.2019 року до 03.04.2019 року включно та з 28.05.2019 року до 14.06.2019 року включно.

Суд першої інстанції також врахував, що відповідно до копій індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_1 за формою ОК-5, сума заробітку для нарахування пенсії у березні 2019 року склала - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн. (т.2 а.с.21-24).

Суд першої інстанції встановив, що із зазначених вище отриманих позивачем сум виплат згідно із Законом України №1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески. Але, в порушення вимог чинного законодавства України зазначені суми виплат, з яких був фактично нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не були враховані в довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №17448/05-10, виданої позивачу про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Для належного захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.08.2019 року призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 року.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного вище Закону з 01 травня 2016 року втратив чинність Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, частиною 9 статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби...

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону №3723-ХІІ).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону №3723-ХІІ).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року (справа № 822/524/18).

Таким чином, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, він має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірного зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області видати позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої, відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5, включити всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн.

При цьому колегія судів зазначає, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог в цій частині, апелянт не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів апеляційної скарги, зокрема порівняльного розрахунку, який би підтверджував подвійне включення доходів до складу довідок, або включення доходів, з яких не розраховується розмір пенсії.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд не має права самостійно відшуковувати докази на підтвердження доводів суб`єкта владних повноважень, який заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки б таке означало, що суд фактично виконує функцію представника суб`єкта владних повноважень, що є порушенням основних засад адміністративного судочинства, зокрема верховенства права, рівності учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про наявність обставини чи фактів, які б були підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на практику ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 19, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.