Справа № 462/7016/19
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/7016/19
Провадження № 2-а/462/264/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Гедз Б.М.

з участю секретаря Рущак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення посправі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №277892 від 28.10.2019 року та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Позов обґрунтовує тим, що 28.10.2019 року відносно нього було винесено постанову серія ДП18 №277892, якою притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Відповідно до змісту постанови, він 28.10.2019 року о 21.30 год. на вул. Городоцька, 218 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора «червоний», не пред`явив для перевірки посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію та поліс ОСЦПВВНТЗ, чим порушив п. п. 2.1 а, б, ґ, 8.7.3е ПДР та вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122, ст. 126 КУпАП. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху не порушував, здійснював рух на зелений сигнал світлофора, а твердження інспектора безпідставні та не підтверджені жодним доказом. Крім того, зазначає, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП, не надав доказів вчинення адміністративного правопорушення та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 28.11.2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до адміністративного суду для оскарження постанови серії ДП18 №277892 від 28.10.2019 року, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників процесу, про що повідомлено сторони (а.с. 14).

В судове засідання позивач не прибув, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, від представника позивача поступило клопотання, в якому просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, крім того, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав.

Разом з тим, в силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно зі ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З постанови серії ДП18 №277892 від 28.10.2019 року, копія якої долучена до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., за те, що він о 21.30 год. на вул. Городоцька, 218 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора «червоний», не пред`явив для перевірки посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію та поліс ОСЦПВВНТЗ, чим порушив п. п. 2.1 а, б, ґ, 8.7.3е ПДР (а.с. 9).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд враховує викладені позивачем пояснення в позовній заяві та дані постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем у позовній заяві обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем на підтвердження тієї обставини, що позивач порушив п.п. 2.1 а, б, ґ, 8.7.3е ПДР Правил дорожнього руху не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Крім того, за правилами ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити в тому числі відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Таких відомостей оскаржувана постанова не містить, що в сукупності, характеризує її як незаконну та вказує на обґрунтованість позовних вимог.

Тому, оскаржувана постанова як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, а позов відповідно, задоволенню, оскільки в діях позивача відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ст. 126 КУпАП.

З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена. Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 44, 47, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, ст. ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 268, 283, 286 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення посправі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №277892 від 28.10.2019 року на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2019 року.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз