Справа № 160/9249/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року Справа № 160/9249/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Луніної О.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії,-
- визнати неправомірною бездіяльність Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо не розглядання після 12.02.2019 року звернення від 15.01.2019 року щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;
- зобов`язати Павлоградську міську раду Дніпропетровської області розглянути звернення від 15.01.2019 року щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829га за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.01.2019 року він звернувся до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в приватну власність. Рішенням 47 сесії VII скликання Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 12.02.2019 року № 1535-47/ VII знято на доопрацювання питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 .
Однак, заяву позивача від 15.01.2019 року на розгляд наступної сесії Павлоградської міської ради Дніпропетровської області не внесено, відтак жодного рішення щодо надання дозволу або вмотивованої відмови відповідачем не приймалось. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
31.10.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 28.11.2019 року.
Цією ж ухвалою суду відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач не надав до суду відзив на позовну заяву, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
У відповідності до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 15.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в приватну власність.
Рішенням 47 сесії VII скликання Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 12.02.2019 року № 1535-47/VII питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в приватну власність ОСОБА_1 знято на доопрацювання.

Позивач неодноразово звертався до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області із заявами про надання інформації щодо розгляду його заяви від 15.01.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в приватну власність.

Відповідач у своєму листі №359 від 26.07.2019 року зазначив, що заяву позивача від 15.01.2019 року було розглянуто та прийнято рішення № 1535-47/ VII від 12.02.2019 року. Також цим листом позивачу рекомендовано повторно звернутися з заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою в Центр з надання адміністративних послуг.

Відтак, судом встановлено, що відповідачем не прийнято письмового рішення про дозвіл чи мотивовану відмову у формі (виді) рішення сесії.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в) ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

З огляду на це, позивач, який є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У світлі вимог цієї конституційної норми така процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України.

Відповідно до положень частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для … для будівництва і обслуговування жилого будинку … у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У частині 7 статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними.

Порушуючи ст. 3 Конституції України та визначені у ст. 4 Закону України «Про державну службу» принципи верховенства права (забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави), законності (обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України) працівники відповідача створили перешкоди позивачу на шляху реалізації права на отримання земельної ділянки у власність.

У частині 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася за дозволом, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.

В свою чергу, такі дії (у разі їх вчинення) не є законним способом поведінки органу, є проміжними відповідями на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно до ч. 4 цієї ж статті у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У відповідності до ст. 7 КАСУ суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 № 37801/97,п.36 зазначено, "Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень".

На підставі викладеного, вирішуючи спір з урахуванням вимог ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне застосувати ефективний засіб юридичного захисту, зобов`язавши відповідача прийняти на черговому пленарному засіданні сесії рішення по суті заяви ОСОБА_1 , від 15.01. 2019 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в приватну власність у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно із ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За змістом частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1536,80 грн., який у відповідності до положень статті 139 КАСУ підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Павлоградської міської ради Дніпропетровської області.

Керуючись ст.9, 243-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо не розглядання після 12.02.2019 року звернення ОСОБА_1 від 15.01.2019 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в приватну власність.

Зобов`язати Павлоградську міську раду Дніпропетровської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 15.01.2019 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0829 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в приватну власність.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Павлоградської міської ради Дніпропетровської області().

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна