Справа № 308/6855/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/9988/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2019 року (суддя- Бедьо В.І., ухвалене в м. Ужгороді о 11:49) у справі № 308/6855/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про зобов`язання зарахувати до загального стажу період роботи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та просив зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період його роботи з 16.11.1976 р. до 31.05.2004р.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2019 року позов задоволено частково. Зобов`язано Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 , до загального стажу період його роботи на посаді відповідального секретаря по Закарпатському відділенні Товариства книголюбів УРСР з 16.11.1976 року по 01.01.2000 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що запис в трудовій книжці позивача за період роботи з 16.11.1976 р. до 31.05.2004р. зроблений з порушенням п. 23 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, оскільки запис № 1 в трудовій книжці «Прийнятий на посаду відповідального секретаря по Закарпатському відділенні Товариства книголюбів УРСР» 16.11. 1976 р. завірений печаткою нового зразка, а не печаткою даного періоду роботи в 1976 року.

Також вказує, що в системі персоніфікованого обліку відсутні дані про нарахування заробітної плати і сплати страхових внесків за період роботи в Закарпатському відділені Товариства книголюбів УРСР.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в позові.

Позивач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та явки уповноваженого представника не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського об`єднаного управління ПФУ Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за віком, та просив призначити пенсію за наявними документами без первинної трудової книжки у зв`язку з її втратою.

Проте, в пенсійному органі ОСОБА_1 відмовили у зарахуванні його основного стажу, а саме: з 1976 по 2004 роки з тих причин, що печатка в його трудовій книзі не відповідає зразку печаток, які були на час його оформлення запроваджені та чинні в УРСР.

Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального стажу період його роботи з 16.11.1976р. до 31.05.2004р. неправомірними, відтак звернувся в суд з даним позовом.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем підтверджено факт його перебування на посаді відповідального секретаря у Закарпатському відділенні Товариства книголюбів УРСР у період з 16.11.1976 р. по 01.01. 2000 рік.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 вказаного закону, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 цього ж Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Також відповідно до п. 18 цього ж Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до копії книги обліку трудових книжок по Закарпатському відділенню Товариства книголюбів яка наявна в матеріалах справи позивач прийнятий на роботу 16.11. 1976 року згідно розпорядження № 57.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, доказами того, що ОСОБА_1 працював відповідальним секретарем у Закарпатському відділенні Товариства книголюбів УРСР є наявні в матеріалах справи копії посвідчень № 4 від 1984 р. та № 2 від 07.12. 1989 рік та акт від 17.04.1989 рік про передачу матеріальних цінностей згідно інвентаризаційної описі.

Окрім цього в матеріалах справи наявна заява Голови Закарпатської організації Національної спілки письменників ОСОБА_2 П. від 20.11.2017 рік, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_3 , як член спілки письменників СРСР брав участь у мироприємствах: творчих вечорах, презентаціях книг, зустрічах письменників з читачами, які упродовж 1978 по 2000 рр. організовував ОСОБА_1 , який працював на посаді відповідального секретаря у Закарпатському відділенні Товариства книголюбів УРСР.

Щодо твердження апелянта, про те, що в системі персоніфікованого обліку відсутні про нарахування заробітної плати та сплати страхових внесків суд апеляційної інстанції зауважує, що стаж безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування почав діяти лише починаючи з 1 січня 2004 року, до 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Враховуючи наведене вище та проаналізувавши вказані вище письмові докази, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем підтверджено факт його перебування на посаді відповідального секретаря у Закарпатському відділенні Товариства книголюбів УРСР у період з 16.11.1976 р. по 01.01. 2000 рік, відтак позов підставно частково задоволено.

Також апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що оскільки матеріали справи не містять доказів перебування позивача на вказаній посаді з 2000 по 2004 рік, відтак в цій частині позовних вимог судом першої інстанції вірно відмовлено.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2019 року у справі № 308/6855/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 26.12.2019р.