Справа № 420/5640/19
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Одеса справа № 420/5640/19

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.,

за участі секретаря Ягенської К.О., позивача ОСОБА_1 О ОСОБА_2 ,представників: позивача Форостенко О.О., відповідача Боєнко І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про визнання протиправним та скасування наказу №737/АГ-19 від 22.08.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» (далі ДУ «ОВК (№14)») в якому позивач з урахуванням уточнень до позовної заяви просить суд визнати протиправним та скасувати наказ №737/АГ-19 від 22.08.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що першим заступником начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» капітаном внутрішньої служби Бернацьким Вадимом Олеговичем проведено службове розслідування за фактом виявлених недоліків в приміщеннях ДІЗО, ПКТ, ДПК під час приймання-здачі чергування 31.07.2019 року. За результатами службового розслідування видано наказ «Про порушення службової дисципліни та покарання винних» від 22.08.2018 року №737/АГ-19 (далі наказ №737/АГ-19 від 22.08.2018 року). Згідно вказаного наказу у зв`язку з тим, що позивач вже має 2 діючих дисциплінарних стягнення сувору догану та неповну посадову відповідальність його було попереджено що в разі допущення подібних недоліків в майбутньому, його буде притягнуто до більш суворої дисциплінарної відповідальності.

На думку позивача накладені на нього стягнення, є результатом упередженого ставлення до нього з боку керівництва установи.

Також позивач вказує на те, що службове розслідування було доручено проводити начальником установи саме т.в.о. першого заступника начальника установи заступника начальника нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи капітану внутрішньої служби ОСОБА_4 . ОСОБА_5 ., отже він повинен був проконтролювати та провести обшук у приміщеннях, а отже він також являється особою щодо якої має бути проведено службове розслідування, як співучасника проступку. Порядком проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, а саме п.11 розділу ІІІ встановлено, що забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, також особам співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Проте розслідування в порушення вищенаведеного пункту порядку проведення службових розслідувань, проводилось саме ОСОБА_6 .

Крім того, позивачем зазначено, що у разі незначного проступку начальник має право обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни або обмежитись раніше накладеними стягненнями на таку особу або винести наказ про застосування дисциплінарного стягнення. Тобто у разі відсутності дисциплінарного стягнення логічним являється відсутність наказу на притягнення до дисциплінарної відповідальності або винесення наказу про застосування стягнення.

Таким чином, вважаючи дії з боку відповідача такими, що не відповідають вимогам законодавства, являються упередженими, чим порушуються права позивача на працю та справедливий розгляд справ, що призводить до накладення незаконних стягнень і звільненню, позивач вважає наказ №737/АГ-19 від 22.08.2018 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» надав до суду відзив на адміністративний позов, який мотивований тим, що службове розслідування з підстав якого прийнято оскаржуваний наказ доручено провести т.в.о. першого заступника начальника установи заступника начальника нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи капітану внутрішньої служби Бернацькому В.О., який відповідно до посадової інструкції начальника оперативного відділу №1/4.1-14 (затвердженої начальником установи від 07.06.2018 року) є прямим начальником позивача, що в свою чергу відповідає вимогам пункту 8 розділу ІІІ Порядку та спростовує твердження позивача про невідповідність особи, яка проводила службове розслідування.

Також представником відповідача вказано, що на час видачі оскаржуваного наказу на підставі затвердженого висновку, яким було встановлено порушення службової дисципліни, позивач вже мав 2 діючих дисциплінарних стягнення відповідно до наказу від №604-АГ-18 23.08.2018 року та наказу №176-АГ-19 від 26.02.2019 року. При цьому жоден з вищезазначених наказів з боку позивача не оскаржувався, з врахуванням чого відповідачем прийнято оскаржуваний наказ яким попереджено позивача, що в разі допущення подібних ним недоліків в майбутньому його буде притягнуто до більш суворої дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи факти виявлених недоліків в приміщеннях ДІЗО 31.07.2019 року, з метою недопущення подібних випадків у майбутньому та покарання винної особи та вищенаведених обставин наказ №737/АГ-19 від 22.08.2018 року прийнятий в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 01.10.2019 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 17.10.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.11.2019 року заяву представника позивача про поновлення пропущеного троку звернення до адміністративного суду задоволено. Визнано поважною причину пропуску позивачем строку звернення до суду з позовною заявою та поновлено строк на звернення до суду.

Ухвалою суду від 26.11.2019 року без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20.12.2019 року без виходу до нарадчої кімнати задоволено клопотання представника позивача щодо оголошення перерви до 21.12.2019 року, та надання останньому часу для подання до суду уточненого адміністративного позову.

Ухвалою суду від 21.12.2019 року без виходу до нарадчої кімнати судом прийнято уточнення позовної заяви, щодо позовних вимог, а саме щодо дати оскаржуваного наказу відповідно до якої позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ №737/АГ-19 від 22.08.2018 року.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Так, ОСОБА_3 , капітан внутрішньої служби, починаючи з 14.02.2008 року проходить службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та з 06.08.2018 року обіймає посаду начальника оперативного відділу Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» (а.с.18).

З матеріалів справи вбачається, на позивача накладено 2 діючих дисциплінарних стягнення, а саме: сувора догана - згідно наказу від 23.08.2018 року №604-АГ-18 за упущення в виконанні своїх функціональних обов`язків в частині оперативної обізнаності, передбачених посадовими інструкціями, що призвели до грубого порушення встановленого кримінально-виконавчим законодавством режиму тримання засуджених, а також - попередження про неповну посадову відповідальність згідно наказу від 26.02.2019 року №176-АГ-19 за слабку роботу серед підлеглих щодо дотримання ними дисципліни та законності, невиконання вимог посадової інструкції начальника оперативного відділу №1/4.1-14. Зазначені обставини підтверджуються пунктом 3 Дисциплінарні стягнення, послужного списку №Д-006976 ОСОБА_3 (а.с.71-75).

Наказом №746-АГ-18 від 22.10.2018 року «Про закріплення працівників оперативного відділу ДУ «ОВК (№14)» з метою покращення роботи по профілактиці правопорушень серед засуджених, укріплення режиму тримання, вдосконалення роботи по закриттю каналів надходження заборонених речей, спиртних напоїв та токсичних речовин в охороняємій зоні, покращення рівня оперативної роботи серед спецконтингенту та нагляду за ним, з метою перекриття об`єктів житлової та виробничої зони за об`єктами оперативного обслуговування, начальника оперативного відділу капітана внутрішньої служби ОСОБА_3 закріплено за арештним домом, тимчасовим СІЗО, ДІЗО-ПКТ, дільниці соціальної реабілітації, ІТСО та покладено на нього обов`язки організовувати та здійснювати оперативне обслуговування засуджених ДПК, ДКДіР (а.с.113).

За усним наказом начальника установи начальника арештного дому державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 31.07.2019 року проведена перевірка приміщень камер ДІЗО ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та виявлені у засуджених незареєстровані мобільні пристрої.

Як вбачається з рапорту тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» капітана внутрішньої служби Бернацького В.О. (наказом від 13.09.2018 року №105/ОС-18 призначений на посаду начальника відділу нагляду і безпеки та наказом від 14.09.2018 року на нього покладено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою першого заступника начальника установи заступника начальника установи з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи (а.с.107-108)) 31.07.2019 року приблизно о 9:45 годин начальником установи йому надано вказівку провести обшук в камерних приміщеннях ДІЗО (дисциплінарний ізолятор), (приміщення камерного типу) та ДПК (дільниця посиленого контролю) із залученням оперативного співробітника ст. лейтенанта ОСОБА_8 з використанням технічного пристрою «Ларнет» («обладнання спеціального призначення портативний пошуковець «Ларнет» згідно довідки №1/10/6655 від 20.11.2019 року (а.с.112)). При цьому під час обшуку на дільниці яка закріплена за позивачем виявлено та вилучено у засуджених заборонені речі, а саме: в приміщенні ДПК (дільниця посиленого контролю), а саме у камерах №№24, 25 ТМЗ (термінал мобільного зв`язку) в загальній кількості 5 (п`ять) одиниць (а.с.68).

Аналогічні обставини щодо обшуку і виявлення 5 (п`яти) одиниць ТМЗ у засуджених 31.07.2019 року також вбачаються з рапорту №172 від 01.08.2019 року чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» лейтенанта внутрішньої служби Бірюкова ОСОБА_10 (а.с.69).

З вищенаведених підстав та згідно зазначеного рапорту №172, 02.08.2019 року начальником установи начальником арештного дому полковником внутрішньої служби ОСОБА_7 видано наказ №662-АГ-19 «Про призначення службового розслідування». Зазначеним наказом з метою встановлення причин та умов скоєного порушення наказано доручити тимчасово виконуючому обов`язки першого заступника начальника установи заступника начальника з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи капітану внутрішньої служби ОСОБА_6 провести службове розслідування (а.с.70).

При проведенні службового розслідування 07.08.2019 року від позивача отримані письмові пояснення, що ОСОБА_6 було надано команду ЧПНУ (черговий помічник начальника установи) Кріпаку С.В. та співробітникам які були присутні при поміщенні в ДІЗО установи засуджених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , зробити їх поверхневий обшук, але при цьому не вилучати ТМЗ, оскільки засудженим потрібно вирішити проблемні питання установи. Але після виводу засуджених з ДІЗО мобільні телефони теж не вилучались у зв`язку з тим, що засуджених виведено раніше, чим вони були поміщені по постанові поміщення засуджених в ДІЗО, що не дало йому можливості проконтролювати цей процес (а.с.17). Та як пояснив позивач в судовому засіданні про дані обставини йому стало відомо ще до 31.07.2019 року, при цьому він рапорт в усній або письмовій формі на ім`я начальника установи ОСОБА_7 або першому заступнику начальника ОСОБА_6 не надавав, так як на попередньому місці служби у нього через це виникли проблеми.

Тобто позивач визнав факт того, що йому було відомо про потрапляння до засуджених заборонених предметів, а саме мобільних пристроїв, але він не вчинив ні яких дій, щодо повідомлення про ці обставини начальнику установи для усунення цього порушення. При цьому за п.2.10, п.3.7 та п.3.9 (а.с. 78, 78а) посадової інструкції начальника оперативного відділу до завдань та обов`язків начальника оперативного відділу відноситься організовувати у встановленому порядку проведення службових розслідувань та перевірок за фактами вчинення персоналом установи засудженими протиправних дій; внесення керівництву установи пропозиції щодо усунення причин та умов виявлених правопорушень, накладення на винних посадових осіб дисциплінарних стягнень; у разі наявності оперативної інформації про зберігання заборонених предметів, інших протиправних дій, здійснювати особисті обшуки та обшуки особистих речей засуджених; викликати персонал установи до службових приміщень оперативного відділу з метою отримання від нього письмових пояснень за фактами виявлених порушень чинного законодавства та актів Міністерства юстиції України, а також з питань, які виникають під час проведення службових розслідувань чи перевірок, проте жодних наведених дій позивач не вчинив, та не ініціював.

22.08.2019 року першим заступником начальника установи капітаном внутрішньої служби Бернацьким В.О., за результатами проведеного службового розслідування виготовлено висновок службового розслідування (затверджений 22.08.2019 року начальником установи начальником арештного дому державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» полковником внутрішньої служби ОСОБА_7 ) відповідно до якого встановлено, що при поміщенні ряду засуджених в ДІЗО, обшук даних засуджених проводився поверхнево, мобільні телефони не були вилучені про що було відомо капітану внутрішньої служби ОСОБА_3 .. Зазначене стало можливим внаслідок низької оперативної обізнаності начальника оперативного відділу капітана внутрішньої служби ОСОБА_3 , недостатнього рівня організації перекриття каналів надходження заборонених предметів до зони, що охороняється, неналежного контролю об`єктами оперативного обслуговування, які за ним закріплені, небажання якісно виконувати свої посадові обов`язки, що призвело до попадання заборонених предметів до дисциплінарного ізолятору установи (а.с.42-43).

За наслідками службового розслідування начальником установи полковником внутрішньої служби ОСОБА_7 виданий наказ від 22.08.2018 року №737/АГ-19 «Про порушення службової дисципліни та покарання винних» яким: за низьку обізнаність та недостатній рівень перекриття каналів надходження заборонених предметів до зони, що охороняється, небажанням якісно виконувати свої посадові обов`язки та враховуючи, невизнання своєї провини, начальник оперативного відділу капітан внутрішньої служби Ніколін Олександр Петрович заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності, але враховуючи те, що він має два діючих стягнення: сувору догану (наказ начальник установи від 23.08.2018 року №604-АГ-18) та попередження про неповну посадову відповідальність (наказ начальника установи від 26.02.2019 року №176-АГ-19) обмежитись останнім та попередити, що в разі допущення подібних недоліків в майбутньому, його буде притягнуто до більш суворої дисциплінарної відповідальності (а.с.64).

При цьому судом встановлено, що датою прийняття вищенаведеного оскаржуваного наказу є 22.08.2019 року, однак при виготовленні такого наказу відповідачем допущено технічну помилку, що було підтверджено представником ДУ «ОВК (№14)» в судовому засіданні.

Дослідивши адміністративний позов та відповідь на відзив позивача, відзив та заперечення ДУ «ОВК (№14)», інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з абзацом 2 преамбули Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», дія цього Статуту поширюється також і на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (надалі - Дисциплінарний статут ОВС) визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 7 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту ОВС визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі статтею 5 Дисциплінарного статуту ОВС за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту ОВС на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень передбачений статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС, відповідно до частини 1 якої з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов`язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.

Наказом Міністерства юстиції України №356/5 від 12.03.2015 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (надалі - Порядок №356/5), який визначає підстави для призначення, процедуру та мету проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - ДКВС України); порядок документування й оформлення результатів службових розслідувань, прийняття за ними рішення та їх виконання; компетенцію структурних підрозділів апарату Мін`юсту, його міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, уповноважених органів з питань пробації, навчальних закладів та закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ та організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - органи і установи), під час проведення службових розслідувань; права та обов`язки посадових осіб органів і установ під час проведення службових розслідувань.

За визначенням, наведеним у пункті 2 розділу І цього Порядку, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються в межах компетенції з метою уточнення причин, встановлення обставин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення або дисциплінарного проступку персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідальність за яке передбачена законодавством України, а також визначення ступеня вини особи (осіб), яка вчинила правопорушення, чиї дії або бездіяльність стали причиною його скоєння.

Відповідно до пунктів 1, 3, 6 розділу ІІ Порядку №356/5 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

За рішенням уповноваженого начальника службове розслідування може бути призначене за письмовим рапортом особи рядового чи начальницького складу з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозр.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

Розділом III Порядку №356/5 визначено порядок призначення службового розслідування, пунктом 3 якого передбачено, що начальники мають право призначати службові розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу, якщо їм надано право призначати на посади та звільняти з посад, застосовувати заходи заохочення і накладати дисциплінарні стягнення на осіб, дії або бездіяльність яких стали підставою для проведення службового розслідування.

Суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що відповідно до положення про державну установу «Одеська виправна колонія (№14)» (затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2018 року №2188/5) начальник установи заохочує персонал виправної колонії, а також накладає на нього дисциплінарні стягнення за порушення службової дисципліни, у встановленому порядку (а.с.59-63). Тобто начальник ДУ «ОВК (№14)» Копильчук В.А. (згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником установи (а.с.58)) в силу приписів порядку №356/5 має відповідне право щодо призначення службових розслідувань.

Щодо посилань позивача на те, що т.в.о. першого заступника капітан внутрішньої служби Бернацький В.О. є співучасником проступку та відповідно до п.11 розділу ІІІ Порядку не мав права на проведення службового розслідування, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами 8, 11, 12 розділу ІІІ Порядку №№356/5 проведення службового розслідування доручається прямому начальнику особи рядового чи начальницького складу, дії або бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, а також особам співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування.

Забороняється призначення службових розслідувань за відсутності підстав, визначених цим Порядком.

Та як встановлено судом ОСОБА_6 після отримання письмових пояснень ОСОБА_3 усно доповів начальнику установи Копильчуку В.А. про те, що з пояснень позивача вбачається, що він є співучасником проступку, або зацікавленим у наслідках розслідування, проте начальник установи його від продовження службового розслідування не усунув. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_6 правомірно продовжив проведення службового розслідування.

Відповідно до Інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання в установах виконання покарань затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2016 року №30/5 передбачено, що при виявленні заборонених речей перший заступник начальника установи вживає заходи щодо встановлення та притягнення до відповідальності осіб, яким належали заборонені предмети, а також осіб, котрі сприяли їх доставці до установи. За даними фактами проводяться службові розслідування. Тобто, службове розслідування проводила посадова особа, яка визначена Інструкцією.

Також як вбачається з матеріалів справи, а саме посадової інструкції першого заступника начальника установи заступника начальника установи з нагляду і безпеки. Охорони та оперативної роботи №1/4.1-76 (затвердженої в.о. начальника державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» підполковником внутрішньої служби Стаховим О.А.) відповідно до п.1.4, 2.14, 2.19, 2.25, 2.27, 2.28, 4.2 основною метою діяльності першого заступника начальника установи є здійснення керівництва з питань нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи в установі.

Завданням та обов`язком першого заступника начальника установи зазначено: Проводить службові розслідування з наданням пропозицій згідно законодавством за всіма випадками вилучення на території установи спиртних напоїв, наркотичних засобів, грошей і предметів, що можуть бути використані для вчинення злочинів;

Враховуючи дані обставини суд вважає аргумент позивача щодо не притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності керівництвом, а притягнення до такої тільки його, як таким, що не заслуговує уваги, так як не спростовує допущених позивачем порушень посадових обов`язків.

При цьому, суд враховує, що позивач не скористався своїм правом визначеним у розділі VI Порядку №356/5, зокрема щодо висловлювання письмових зауважень щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять).

Підсумовуючи вищенаведене суд доходить висновку, що т.в.о. першого заступника начальника капітан внутрішньої служби Бернацький В.О. мав право як прямий начальник на проведення за наказом начальника установи Копильчука В.А. №662-АГ-19 від 02.08.2019 року службового розслідування стосовно начальника оперативного відділу капітана внутрішньої служби ОСОБА_3 .

Пунктами 1, 2, 3 розділу V Порядку №356/5 передбачено, що службове розслідування повинне бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення уповноваженим на те начальником.

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку службового розслідування.

Згідно з пунктом 1 розділі VIII Порядку №356/5 за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.

Пунктами 3, 4 розділу VIII Порядку №356/5 передбачено, що висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Порядку №356/5 якщо вину особи рядового чи начальницького складу повністю доведено, начальник, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності її підлеглих забороняється.

Суд зазначає, що за висновком службового розслідування від 22.08.2019 року встановлено, що позивач в своїх поясненнях вказав, що при поміщенні ряду засуджених в ДІЗО, обшук даних засуджених проводився поверхнево.

Тобто позивачу було достеменно відомо, що ЧПНУ ОСОБА_16 та інші співробітники які були присутні при поміщенні засуджених в ДІЗО установи зробили поверхневий обшук даних засуджених та при цьому не вилучали ТМЗ, що є порушенням наказу Міністерства Юстиції №2823/5 від 28.08.2018 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.09.2018 року за №1010/32462). При цьому поняття як поверхневий огляд засуджених які переводяться до ДІЗО для того щоб вони пронесли ТМЗ для вирішення проблемних питань установи не існує та такої підстави немає для того щоб не проводити огляд, тобто фактично позивачу було відомо, що пронесення ТМЗ є порушенням, але жодних заходів стосовно цього ним не вживалось, керівництву установи про такі обставини не повідомлено, службового розслідування щодо притягнення до відповідальності відповідних осіб не ініціював, хоча відповідно до посадової інструкції начальника оперативного відділу №1/4.1-14 від 07.06.2018 року (затвердженої виконуючим обов`язки начальника Державної установи начальника арештного дому «Одеська виправна колонія (№14)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 ) він мав такі права та з якої він був ознайомлений 07.06.2018 року.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до п.2.17 посадової інструкції №1/4.1-14 від 07.06.2018 року начальник оперативного відділу зобов`язаний особисто проводити негласну та оперативно-профілактичну роботу серед засуджених, які утримуються в відділенні №17, ДІЗО/ПКТ установи, дільниці карантину, діагностики та розподілу, арештного домі, дільниці соціальної реабілітації, особового складу чергової варти №1,3, особового складу чергової зміни №1,3. Начальник оперативного відділу несе відповідальність за організацію роботи оперативного відділу установи, за стан оперативної обстановки в установі (п.4.1-4.2 розділу 4 посадової інструкції). Пунктом 4.7 розділу 4 Інструкції передбачено відповідальність за неналежне виконання посадових обов`язків передбачених цією Інструкцією (а.с.78-79).

При цьому суд погоджується з представником відповідача щодо того, що фактичні дані та пояснення ОСОБА_3 щодо наявності оперативної інформації про незаконний обіг заборонених речей на території, що охороняється свідчать лише або про відсутність даної інформації, або про бездіяльність начальника оперативного відділу установи, який відповідно до посадової інструкції мав право з метою виконання покладених на нього посадових обов`язків безперешкодно отримувати в інших структурних підрозділах установи відомості, необхідні для проведення повної, всебічної та об`єктивної перевірки інформації щодо протиправних та корупційних дій персоналу, при необхідності знімати копії документів щодо їх службової діяльності. Здійснювати оперативно-розшукові заходи згідно із Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» та інших нормативно-правовими актами з цих питань. Щоденно здійснювати огляд осіб, які заходять/виходять на/з охороняєму (ої) територію установи з метою недопущення доставки заборонених речей або наркотичних речовин для засуджених. У разі наявності оперативної інформації про зберігання заборонених предметів, інших протиправних дій, здійснювати особисті обшуки та обшуки особистих речей засуджених. Викликати персонал установи до службових приміщень оперативного відділу з метою отримання від нього письмових пояснень за фактами виявлених поршень чинного законодавства України. Під час проведення службових розслідувань чи перевірок у встановленому порядку здійснювати фото та відео зйомку, користуватися засобами аудіо -, відео фіксації, засобами мобільного зв`язку на території установи.

Також суд звертає увагу на те, що технічний пристрій «Ларнет» («обладнання спеціального призначення портативний пошуковець «Ларнет» згідно довідки №1/10/6655 від 20.11.2019 року на балансі у Державній установі «Одеська виправна колонія (№14)» в оперативному відділу обліковується саме за ОСОБА_3 як за матеріально-відповідальною особою та аналогічних пристроїв на обліку установи немає (а.с.112).

Тому вжити заходів для отримання оперативної інформації щодо надходження заборонених речей до ДІЗО/ПКТ, ДПК за якими закріплено позивача як начальника оперативного відділу повинен був саме він та ініціювати обшук камер або повідомити оперативну інформацію начальнику відділу нагляду і безпеки установи для здійснення відповідних дій.

Проте позивачем жодної з вищенаведених дій не здійснювалось та не надавалось доказів на спростування такої бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд враховує, що оскаржуваним наказом №737/АГ-19 від 22.08.2018 року до позивача не застосовано жодного дисциплінарного стягнення, та його права ніяким чином не порушені, що підтверджується як його змістом так й відсутністю запису про це в розділі 13 «Дисциплінарні стягнення» особової справи №Д-006976.

Крім того наказ від 22.08.2018 року №737/АГ-19 відповідає вимогам до оформлення документів Державної уніфікованої системи документації Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 (затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року №55).

Таким чином з врахуванням вищенаведеного та перевіряючи матеріали справи, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ від 22.08.2018 року №737/АГ-19 прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідно до встановлених строків, а також з урахуванням Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 року №356/5), Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та інших норм і стандартів.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Враховуючи вищенаведене суд доходить до висновку щодо правомірності оскаржуваного наказу та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 2-а) про визнання протиправними та скасування наказу відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 295-297 та п. 15-5 розділу Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 26.12.2019 року.

Суддя Іванов Е.А.

.