Справа № 160/11950/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що на виконання рішення суду від 07.03.2019 Головним управлінням 14.05.2019 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Доплата за період з 09.04.2019 (дата набрання чинності рішенням) по 31.05.2019нарахована в розмірі 3666,19 грн. виплачена у червні 2019 року. Доплата за період з 01.01.2016 по 08.04.2019 в розмірі 65 837,21 грн. ОСОБА_1 буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінету міністрів України від 22.08.2018 № 649. З 01.06.2019 ОСОБА_1 отримує пенсію з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 в розмірі 11 520,31 грн. Не враховуючи отриману інформацію, відповідачем 05.11.2019 прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року позовну заяву залишено без руху.
18.12.2019 року на виконання вимог ухвали від 02.12.2019 до суду від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків.
Також, даною ухвалою зобов`язано відповідача надати на електронну адресу суду копії матеріалів виконавчого провадження №58879997.
Представником позивача через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
У відповідності до вимог ст.ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року, з урахуванням ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року та від 25 квітня 2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по перерахунку і виплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі 70% від суми грошового забезпечення, вказаної в довідці УМВС України в Дніпропетровській області від 29.03.2018 р. №83/6629. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі 88% суми грошового забезпечення, вказаної в довідці УМВС України в Дніпропетровській області від 29.03.2018 № 83/6629, починаючи з 01.01.2016. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
На виконання вказаного рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, на примусове виконання якого відкрито виконавче провадження № 58879997.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено державного виконавця про виконання 14.05.2019 року здійснено перерахунок ОСОБА_1 . Доплата за період з 01.01.2016 по 08.04.2019 в розмірі 65 837,21 грн. ОСОБА_1 буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінету міністрів України від 22.08.2018 № 649. З 01.06.2019 ОСОБА_1 отримує пенсію з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 в розмірі 11 520,31 грн..
05.11.2019 року державним виконавцем Осельською Т. П. на підставі ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн
Правомірність та обгрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Отже, виконавець зобов`язаний вжити усіх необхідних заходів щодо своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення.
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії передбачена ст.75 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до цієї норми у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Судом встановлено, що на час винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу 05.11.2019, рішення суду щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії було виконано УПФУ та частково здійснено доплату. У повному обсязі рішення суду не виконано у зв`язку з відсутністю державного асигнування.
Так, відсутність державного асигнування суд оцінює як об`єктивну причину, що унеможливила або значно ускладнила виконання рішення божником, з огляду на наступне.
Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Згідно із Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011р. №384/2011, Пенсійний фонд України готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробленні прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Так, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Отже, виплата пенсій здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України з відповідним бюджетним призначенням.
Встановлені обставини справи, які не заперечувались відповідачем, свідчать про те, що перераховані позивачем суми пенсії, на виконання судового рішення, не були виплачені стягувачу виключно у зв`язку з відсутністю державного асигнування.
За викладених обставин суд дійшов висновку про неможливість стверджувати щодо невиконання позивачем судового рішення, в частині фактичної виплати перерахованої пенсії, без поважних причин, що б було правовою підставою для застосування штрафу, який передбачено ст.75 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вище викладене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.2 ст.139 КАС України, якою встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 205, 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 05.11.2019 року № 58879997, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна