Справа № 804/7414/13-а
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2019 року Справа № 804/7414/13-а
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування наказу, визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
29.05.2013 р. фізична особа підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровську Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, з наступними позовними вимогами:
- скасувати рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби у формі наказу від 05.04.2013 р. №441 про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 ;
В обґрунтування позову зазначено, що податковим органом не було дотримано порядок проведення перевірки, перевірку проведено щодо податку на прибуток, а не з податку на додану вартість, як визначено в наказі, в тому числі позивач не погоджується з висновками викладеними в акті перевірки, вважає дії відповідача незаконними, а спірне повідомлення-рішення необґрунтованим, прийнятими без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, що має наслідком його неправомірність та є підставою для скасування.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 р. за наслідками перегляду апеляційних скарг позивача та відповідача, апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, апеляційну скаргу відповідача задоволено та змінено постанову суду першої інстанції; в задоволені позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 20.06.2019 р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2013 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 р. скасовано; справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
30.08.2019 р. справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду (вх.№489/19).
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №804/7414/13-а передана на новий розгляд судді Віхровій В.С.
У відповідності до ч.1 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Згідно положень ст.ст.175, 182 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.192 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25.09.2019 р. о 10:00 год.
23.09.2019 р. до суду надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач вказує про наявність підстав для проведення перевірки, оскільки податковий орган не обмежений у кількості запитів про надання інформації та документів. При цьому, позивачем було допущено перевіряючих до перевірки, а отже процедура її проведення не впливає на визначення суми грошового зобов`язання, вчиненого за наслідками перевірки.
У підготовче судове засідання 25.09.2019 р. позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Для повторного виклику сторін розгляд справи відкладено до 09:30 год. 16.10.2019 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 р. клопотання представника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про заміну сторони в адміністративній справі №804/7414/13-а задоволено та замінено Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровську Державної податкової служби на його правонаступника - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області.
У підготовче судове засідання 16.10.2019 р. сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Для повторного виклику сторін розгляд справи відкладено до 10:20 год. 14.11.2019 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
У підготовче судове засідання 14.11.2019 р. прибув представник відповідача, надала додаткові докази по справі.
Суд ухвалив закрити підготовче провадження у справ та призначити розгляд справи по суті на 02.12.2019 р. о 09:30 год.
У судове засідання 02.12.2019 р. прибув представник відповідача.
Судом вчинені усі необхідні дії щодо належного повідомлення сторін про стан розгляду справи.
Враховуючи законодавчо визначені гарантії щодо розгляду справи належним судом у розумний строк, а також те, що суду надано достатньо часу для подання сторонами у справі доказів в обґрунтування та заперечення позову, вжито усі необхідні заходи щодо реалізації прав осіб на доступ до правосуддя і судовий захист, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи без участі сторін та перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи, право суду на яке передбачено ст.205 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в контексті висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 20.06.2019 р., якою направлено справу на новий розгляд, суд виходить з наступного.
Зверненню до суду передували наступні обставини.
05.04.2013 р. Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби прийнято наказ №441 «Про організацію здійснення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 )» (надалі - Наказ №441) на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням податкової інформації та виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 з контрагентами за листопад 2009 р., грудень 2009 р., січень 2010 р. - вересень 2010 р.
пп.5.3.9 п.5.3 ст.5, ст.11 Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено суму валових витрат у розмірі 4259313,00, у т.ч. по періодам: 4 кв. 2009 рік - 875311,00 грн.; 9 міс. 2010 рік - 3384002,00 грн.;
ст.13 Декрет Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» (розділ IV), зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму ПДФО у розмірі 507600,00 грн. за 9 міс. 2010 року.
Не погоджуючись з такими висновками податкового органу позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд зазначає, що Верховний Суд у складі Колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.06.2019 р. дійшов висновку про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при розгляді даної справи з огляду на не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі. А саме: відмовляючи в задоволені позовних вимог про визнання протиправними: наказу на проведення перевірки, дій по проведенню перевірки та податкових повідомлень-рішень, суди не дослідили застосування податковим органом строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, не надали оцінку доводам позивача про те, що в межах строку давності вже неодноразово проводились перевірки податковим органом, а тому оцінка повторності їх проведення та строки підлягали додатковому дослідженню.
Отже, першочергово предмет дослідження нового розгляду справи становлять підстави призначення перевірки, які оформлені наказом №441. Вирішення питань про відповідність вимогам закону дій/рішень податкового органу за наслідками проведеної перевірки, в даному випадку, слідує за висновками, яких дійде суд дослідивши першочергові докази.
Так, згідно статті 75 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до п. 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Згідно статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки;
копії наказу про проведення перевірки;
службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Зі змісту наказу, який оскаржується, вбачається, що податковий орган призначив документальну позапланову виїзну перевірку керуючись пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 та на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється якщо: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2013 року податковим органом сформовано запит до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (лист за вих.№5674/10/17-222 від 15.03.2013 р.) про надання пояснень та їх документального підтвердження з метою проведення перевірки взаємовідносин позивача з ПП «Сервістранс - Н-08» за листопад 2009 р. - грудень 2009 р., січень 2010 р. - вересень 2010 р.
Податковим органом наведено перелік питань відносно яких необхідно надати пояснення, строк надання та попереджено про наслідки неподання документів на обов`язковий запит у вигляді проведення документальної позапланової виїзної перевірки згідно пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.
Запит було отримано позивачем 22.03.2013 року.
Право органу державної податкової служби на отримання від платника податку інформації, довідок, копій документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансової та статистичної звітності, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом, передбачено пп. 20.1.6 п. 201 ст. 20 Податкового кодексу України.
Право на отримання інформації і документів органи державної податкової служби реалізують у відповідності до порядку, встановленого п. 73.3 ст. 73 ПК України, а саме шляхом направлення платнику податків запиту.
Вказаний запит у відповідності до п. 73.3 ст. 73 ПК України надсилається платнику податків у разі наявності підстав, перелік яких наведено у пунктах 1 - 6 абзацу третього п. 73.3 ст. 73 ПК України.
При цьому, згідно абз. 2 п. 73.3 ст. 73 ПК України у запиті органу державної податкової служби окрім переліку інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, мають бути зазначені підстави для його надіслання.
Також вимоги щодо змісту запиту органу державної податкової служби визначені у Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. №1245 (надалі - Порядок №1245), згідно п. 10 якого у запиті органу державної податкової служби повинно бути зазначено:
посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації;
підстави для надіслання запиту;
опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.
Судом встановлено, що запит податкового органу за вих.№5674/10/17-222 від 15.03.2013 р. не містить підстав його надіслання та/або інших обґрунтувань причин в необхідності їх отримання, враховуючи, що первинні документи за означений період і з вказаним контрагентом були отримані та досліджені на предмет відповідності податковому законодавству.
Таких підстав не було наведено відповідачем і під час судового розгляду справи.
За таких обставин, суд вважає, що позивач був звільнений від обов`язку надання запитуваних документів та надав про це обґрунтовану відповідь, в наслідок чого податковий орган не набув право на призначення документальної позапланової виїзної перевірки згідно пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.
Тобто підстави для прийняття Наказу №443 та проведення перевірки були відсутні.
Відповідно до вимог КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.
Видання керівником податкового органу наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки безпосередньо приводить до виникнення певних обов`язків у платника податків, щодо якого прийнято рішення про проведення перевірки. Тому зазначений наказ є таким, що має правове значення та породжує правові наслідки.
Як зазначено судом вище, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Матеріалами справи підтверджується, що копію наказу від 05.04.2013 р. № 441 на проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки були надіслані позивачу засобами поштового зв`язку 13.04.2013 р. і отримані ним 17.04.2013 р.
При цьому, перевірка, як вказано в Акті перевірки, проводилась з 12.04.2013 року по 22.04.2013 року, тобто податковим органом до початку проведення перевірки фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 не було вручено копію наказу та повідомлення про проведення перевірки, з огляду на що посадові особи контролюючого органу не набули право на проведення перевірки.
Суд звертає увагу, що спірним наказом призначено документальну позапланову виїзну перевірку, тоді як в повідомленні про проведення перевірки вказано, що перевірка призначена документальна позапланова невиїзна. Згідно Акту перевірки, остання була проведена у приміщенні ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, яке обрано ФОП ОСОБА_1 місцем проведення перевірки.
Враховуючи, що позивачу було надіслано наказ з повідомленням про проведення перевірки поштою після початку проведення перевірки, з огляду на зміст Акту перевірки та повідомлення про проведення перевірки, суд дійшов висновку, що фактично податковим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, що суперечить визначеній самим податковим органом підставі проведення перевірки згідно пп.78.11.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, оскільки невиїзна перевірка вказаною нормою не передбачена у разі ненадання платником податку документів на запит податкового органу.
Також, суд звертає увагу, що податковий орган вийшов за межі предмету перевірки, про що ним самостійно вказано у Акті перевірки та у відзиві на позовну заяву.
Підстави та рішення за наслідками первинної перевірки були оскаржені позивачем у судовому порядку (справа №804/4600/13-а).
Також суд вважає за необхідне зазначити про недотримання податковим органом строку 1095 днів для визначення платнику податку грошового зобов`язання з огляду на період, що перевірявся.
Так, статтею 102 ПК України, якою визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку (п.п.102.1). Грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано (п.п.102.2.1); посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили (пп.102.2.2).
Так, суд встановив, що проведення перевірки на підставі спірного наказу відбувалось в квітні 2013 року за період з 01.11.2009 р. по 30.09.2010 р., тобто поза межами визначених ст. 102 ПК України 1095 днів.
Під час судового розгляду справи, відповідач не надав обґрунтувань стосовно недотримання строку визначення грошових зобов`язань позивача у спірних відносинах.
Приписами ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено застосування судами принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Зокрема, Європейський Суд наголосив на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.
При вирішенні спору суд враховує, що на державні органи та органи місцевого самоврядування покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення Європейського суду з прав людини у справах Лелас проти Хорватії, Тошкуце та інші проти Румунії).
Державні органи та органи місцевого самоврядування, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення Європейського суду з прав людини у справі Лелас проти Хорватії).
Також у справі Рисовський проти України Суд наголосив, що принцип належного урядування, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Відповідачем під час судового розгляду справи жодних належних та достатніх пояснень з приводу чисельних розбіжностей та встановлених судом порушень під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 не надані.
Судом встановлено порушення податковим органом процедури призначення проведення документальної позапланової перевірки позивача. В свою чергу, висновки за наслідками незаконної перевірки не можуть бути підставою для визначення податкових зобов`язань позивача шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення та нести будь-які інші негативні наслідки. В межах розгляду даної справи, встановивши відсутність підстав для проведення перевірки, порушення під час проведення перевірки, докази (висновки) податкового органу не підлягають розгляду та оцінці судом, як такі, що добуті у неналежний спосіб. Дії та рішення податкового органу під час проведення спірної перевірки не відповідають вимогам закону, чинного на момент виникнення спірних відносин. Враховуючи відсутність першочергових підстав для призначення перевірки, дії щодо її проведення та рішення, прийняте за наслідками, суд вважає протиправними.
Доводи та заперечення учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
У справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведених обставин у сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви у повному обсязі.
В порядку розподілу судових витрат, документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 2328,31 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 132, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування наказу, визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити;
Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби у формі наказу від 05.04.2013 р. №441 про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 ;
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2328,31 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 02.12.19

Суддя В.С. Віхрова

Згідно з оригіналом

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун