Справа № 760/4045/19
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/584/19
Справа №760/4045/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі заступника начальника Євдокимова Дмитра Андрійовича про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо не складання відносно водія патрульного автомобіля Toyota-Prius реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Зобов`язати уповноважених посадових осіб Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно водія патрульного автомобіля Toyota-Prius реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 за фактом порушення ним пунктів 12.3, 12.4 ПДР України, щодо ДТП, яка сталась 08 липня 2018 року о 02 год. 50 хв. на вул. Васильківській в м. Києві за участю водія ОСОБА_2 , який керував патрульним автомобілем Toyota-Prius реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 липня 2018 року на вул. Васильківській м. Києва сталася ДТП за участю позивача, який керував автомобілем Daewoo-Lanos реєстраційний номер НОМЕР_2 та водія ОСОБА_2 , який керував патрульним автомобілем Toyota-Prius реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Інспектором 1 роти 1 батальйону УПП в м. Києві, ст. лейтенантом поліції Аккордовою А.С. в порушення вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП не зібравши докази належним чином, було складено адміністративний протокол БД №163463 за правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відповідно до якого 08 липня 2018 року 02 год. 50 хв. позивач, керуючи автомобілем Daewoo-Lanos реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Васильківській, на перехресті з пров. Ужгородським перед поворотом ліворуч, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota-Prius реєстраційний номер НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень обох автомобілів чим порушив вимоги п. 2.3.б; 10.1; 8.4 г дод. 33 дорожній знак 5.16.

Позивач вважає, що не складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , обмежує права позивача на всебічний розгляд справи та об`єктивне дослідження доказів.

Вказував на те, що ПДР порушив водій патрульного автомобіля Toyota-Prius, оскільки рухався з вимкненим проблисковим маячком на великій швидкості. Крім цього, зіткнення відбулося на смузі зустрічного руху, і водій патрульного автомобіля Toyota-Prius не зупинився на місці зіткнення, а одразу покинув його, мотивуючи це тим, щоб не створювати перешкоду для руху. Враховуючи, що на вулиці була друга година ночі, позивач вважає такі дії працівників поліції як намагання перешкодити встановленню об`єктивних обставин ДТП.

Вважає, що доказом вини водія патрульного автомобіля Toyota-Prius ОСОБА_2 є висновок експерта за результатами проведеного автотехнічного дослідження 08.10.2018 №7024/08/10, згідно з яким в даній дорожній обстановці, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 12.4., 12.3, ПДР України і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

28.11.2018 року позивач звертався до начальника Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із заявою про вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , водія патрульного автомобіля Toyota-Prius.

04.02.2019 року позивачем отримано лист-рішення від 12.12.2018 року складений заступником начальника УПП у місті Києві ДПП НП України, щодо відсутності правових підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_2 .

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2019 року адміністративну позовну заяву залишено без руху.

20.03.2019 року позивачем подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.03.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

15.05.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України. 12.10.2018 року постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.11.2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Разом з тим, в постанові суду не вказано про необхідність проведення додаткових перевірок обставин справи, що мають значення для правомірного вирішення спору по ДТП, а також складання нових протоколів про адміністративне правопорушення, хоча відповідно до положень ст. ст. 279 та 280 КУпАП, саме до компетенції суду входить з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. В свою чергу, жодним нормативним документом не передбачено проведення підрозділами патрульної поліції додаткових перевірок по матеріалам ДТП, рішення за якими вже прийнято судовими органами. Таким чином, вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 липня 2018 року на вул. Васильківській м. Києва сталася ДТП за участю позивача, який керував автомобілем Daewoo-Lanos реєстраційний номер НОМЕР_2 та водія ОСОБА_2 , який керував патрульним автомобілем Toyota-Prius реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії БД №163463, 08.07.2018 року о 02 год. 50 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo-Lanos реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Києві по вул. Васильківська - пров. Ужгородський, в порушення вимог дорожніх знаків, повертаючи ліворуч, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota-Prius реєстраційний номер НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3б, 10.1, 8.4г ПДР України.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.11.2018 року, постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року, залишено без змін.

Згідно ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач звертаючись з даним позовом до суду зазначив, що не складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , обмежує права позивача на всебічний розгляд справи та об`єктивне дослідження доказів.

Вважає, що ПДР порушив водій патрульного автомобіля Toyota-Prius, оскільки рухався з вимкненим проблисковим маячком на великій швидкості. Крім цього, зіткнення відбулося на смузі зустрічного руху, і водій патрульного автомобіля Toyota-Prius не зупинився на місці зіткнення, а одразу покинув його, мотивуючи це тим, щоб не створювати перешкоду для руху. Враховуючи, що на вулиці була друга година ночі, позивач вважає такі дії працівників поліції як намагання перешкодити встановленню об`єктивних обставин ДТП.

Доказом вини водія патрульного автомобіля Toyota-Prius ОСОБА_2 позивач вважає висновок експерта за результатами проведеного автотехнічного дослідження 08.10.2018 №7024/08/10, складений ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», підготовленого на замовлення позивача, згідно з яким в даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 12.4., 12.3, ПДР України, і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, на підставі вказаного висновку експерта не може зобов`язати відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника ДТП, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про дорожній рух» державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.ч.1, 2 ст. 7 КУпАП).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо прийняття будь-яких нормативно-правових актів, у тому числі проведення перевірки на місці ДТП, складення протоколу про адміністративне правопорушення та надіслання його на розгляд суду відповідно до правил підсудності, є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як вбачається зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Крім того, доводи позивача стосовно не проведення належної перевірки щодо скоєння, на його думку, 08.07.2018 року ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП спростовуються дослідженими письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію України», статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі заступника начальника Євдокимова Дмитра Андрійовича про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя