Справа № 808/2422/16
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2019 року

Київ

справа №808/2422/16

адміністративне провадження №К/9901/20067/18, К/9901/20065/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Калашнікової О.В.,

суддів -Білак М.В., Жука А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 808/2422/16

за позовом ОСОБА_1 до Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

за касаційними скаргами Державної фіскальної служби України та ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Срельнікової Н.В., суддів: Прасова О.О., Татаринова Д.В.) та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Кругового О.О., Божко Л.А., Лукманової О.М.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. В серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом до Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби (далі - Вільнянська ОДПІ ГУ ДФС), Державної фіскальної служби України (далі -ДФС України), в якому просила:

- стягнути з Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС на свою користь середній заробіток за час затримки виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі № 808/3057/15 в частині поновлення позивача на посаді заступника начальника - начальника Новомиколаївського відділення Вільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області в сумі 113 435 грн. 53 коп.;

- стягнути з ДФС України на свою користь моральну шкоду у розмірі 90 000 грн.;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 судовим рішенням по справі №808/3057/15 поновлено з 07 травня 2015 року на посаді заступника начальника - начальника Новомиколаївського відділення Вільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області. Однак, судове рішення по справі №808/3057/15 не виконано, у зв`язку з чим, на думку позивача, з Вільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області необхідно стягнути на її користь середній заробіток за час затримки виконання судового рішення. Також позивач зазначила, що звільнення з роботи та тривале не поновлення на посаді призвели до її душевних страждань, у зв`язку з чим їй має бути виплачена моральна шкода.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. Запорізьким окружним адміністративним судом від 16 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі №808/3057/15 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника Новомиколаївського відділення Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області в сумі 32443 грн. 37 коп. Стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Постанова звернута до негайного виконання в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі № 808/3057/15 у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4219 грн 92 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі №808/3057/15 повинно виконуватись позивачем негайно в частині поновлення позивача на посаді незалежно від наявності звернення ОСОБА_1 до органів державної виконавчої служби за примусовим виконанням судового рішення.

5. Суд першої інстанції вказав, що підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання постанови суду про поновлення на роботі за період з 22 жовтня 2015 року (з наступного дня після прийняття судового рішення) по 10 жовтня 2016 року (останній день перед поновленням на роботі). Судом визначено, що середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 22 жовтня 2015 року по 10 жовтня 2016 року становить 59833 грн. 64 коп., але, враховуючи вирахування із цієї суми виплат, отриманих позивачем у період невиконання рішення суду від центру зайнятості (16945,09 грн.), заробітної плати від ПАТ «Запоріжелектромашоптторг» (1750,10 грн.), виплати з/п від СВК № 55( 8695,08 грн.), середній заробіток становить 32443 грн. 37 коп.

6. Також суд першої інстанції зазначив про наявність підстав для стягнення з ДФС України на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн., яка полягала у душевних стражданнях, пов`язаних із необхідністю докладання зусиль для виконання рішення суду та із пошуком протягом цього часу коштів для існування.

Короткий змість рішення суду апеляційної інстанції

7. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено, викладено абзац другий резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Стягнути з Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі № 808/3057/15 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника Новомиколаївського відділення Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області в сумі 49388 грн. 46 коп. В іншій частині постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року у справі №808/2422/16 залишено без змін.

8. Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, керуючись постановою Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-511цс16, вказав, що стягнення з ДФС України середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивача дійсно повинно бути здійснено з 22 жовтня 2015 року, однак без вирахувань отриманих позивачем допомоги по безробіттю.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та заперечень

9. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ДФС України та ОСОБА_1 звернулись із касаційними скаргами до Вищого адміністративного суду України.

10. У касаційній скарзі ДФС України просила оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

11. Скарга ДФС України обґрунтована тим, що з 29 вересня 2015 року діяльність Вільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області припинено, а тому відсутні підстави для переведення позивача з органів Міндоходів до органів ДФС. Враховуючи, що ОСОБА_1 жодного дня не працювала в органах ДФС, відсутні правові підстави для стягнення суми заробітної плати саме з ДФС України.

12. Також ДФС України просила врахувати, при ухваленні судового рішення, що виплата заробітної плати відбувається згідно зі штатним розписом, в свою чергу, штатний розпис затверджується в межах доведеного кошторису, а посада, на яку поновлено позивача, міститься в штатному розписі Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, а не ДФС України.

13. Окрім того, на думку відповідача, моральні страждання позивача компенсуються шляхом відновлення її порушеного права - поновлення на роботі, а тому вимога стосовно стягнення моральної шкоди, яка не підтверджена жодними фактами, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

14. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою ДФС України (провадження № К/9901/20065/18).

15. ОСОБА_1 у касаційній скарзі просила рішення суду апеляційної інстанції скасувати, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року змінити, скасувавши в частині стягнення з ДФС України на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі № 808/3057/15 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника Новомиколаївського відділення Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області в сумі 32443 грн. 37 коп. Прийняти в цій частині нову постову, стягнувши з ДФС України 64640 грн. 24 коп. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

16. На думку позивача, під час розгляду справи судами попередніх інстанцій були допущенні порушення норм процесуального права, які полягають у невідповідності висновків суду обставинам справи. ОСОБА_1 вважає, що, враховуючи підвищення її заробітної плати з 07 травня 2015 року по 24 листопада 2016 року, її середня заробітна плата за час затримки становить 81290,51 грн. А з урахуванням доходів, які вона отримувала у цей період та які підтверджені наявними у матеріалах справи письмовими доказами, середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення її на роботі за період з 22 жовтня 2015 року по 10 жовтня 2016 року буде становити 64 640 грн. 26 коп. (81290,51 грн - 7955 грн. 17 грн. виплата з/п ПАТР «Запоріжелектромашоптторг», -8695,08 грн. виплата з/п СВК № 55).

17. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою позивача (провадження № К/9901/20067/18).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

18. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року по справі №808/3057/15, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року (провадження №К/800/5939/16), визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 06 травня 2015 року № 487-о "Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено позивача на посаді заступника начальника - начальника Новомиколаївського відділення Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Запорізькій області з 07 травня 2015 року; стягнуто з Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Запорізькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 23109,25 грн.; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

19. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника Новомиколаївського відділення Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Запорізькій області та в частині стягнення з Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного Управління державної фіскальної служби у Запорізькій області на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4219,92 грн. було звернуто до негайного виконання.

20. 17 березня 2016 року у справі виданий виконавчий лист в частині поновлення позивача на роботі з 07 травня 2015 року. Боржником за цим виконавчим листом є ДФС України.

21. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідачів щодо невиконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року по справі №808/3057/15 в частині її поновлення на раніше займаній посаді, позивачка в серпні 2016 року звернулася до суду.

22. 11 жовтня 2016 року видано наказ про поновлення позивача на посаді заступника начальника - начальника Новомиколаївського відділення Вільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

23. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

24. Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

25. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

26. Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

27. Частиною п`ятою статті 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

28. Нормами частини 2 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

29. Статтею 236 КЗпП України визначені підставі для оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі. Так, даною нормою встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України (в редакції чинній на момент розгляду справи судом касаційної інстанції) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

31. Частинами першою, другою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

32. Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

33. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

34. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

35. Частиною третьою статті 14 КАС України передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

36. Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

37. Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

38. Нормами КЗпП України чітко розмежовано підстави стягнення «середнього заробітку за час вимушеного прогулу», який згідно з норм частини 2 статті 235 КЗпП України стягується одночасно із ухваленням рішення про поновлення незаконно звільненого працівника, та підстави стягнення «середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі», який за нормами статті 236 КЗпП України стягується за період затримки виконання рішення уповноваженого органу про поновлення на роботі.

39. Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

40. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 821/1678/16.

41. Як вже зазначалось, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі №808/3057/15 позивача, зокрема, поновлено на посаді заступника начальника - начальника Новомиколаївського відділення Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Запорізькій області.

42. У свою чергу, наказ про поновлення на посаді позивача видано 11 жовтня 2016 року.

43. Також необхідно вказати, що постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 160 утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується КМУ, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

44. Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" від 06 серпня 2014 року № 311, яка набрала законної сили 12 серпня 2014 року, реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби.

45. Таким чином, Кабінетом Міністрів України у постанові №311 визначено конкретних правонаступників територіальних органів Міндоходів - територіальні органи ДФС, до яких вони приєднуються, зокрема, Вільнянська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Запорізькій області реорганізована шляхом приєднання до Вільнянська об`єднаної державної податкова інспекції Головного управління ДФС.

46. Окрім того, у виконавчому листі, який видано на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі №808/3057/15, боржником вказано саме ДФС України.

47. Отже, є необґрунтованими доводи ДФС України щодо відсутності підстав для стягнення спірних сум саме з ДФС України, враховуючи, що позивач в органах ДФС не працювала.

48. Враховуючи вказане, Верховний Суд погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення саме з ДФС середнього заробітку за час виконання постанови суду про поновлення на роботі підлягає період з 22 жовтня 2015 року (наступний день після прийняття судового рішення) по 10 жовтня 2016 року (останній день перед поновленням на роботі).

49. Проте, обрахунок спірної суми судами здійснено неправильно, оскільки за вимушений прогул при затримці виконання рішення про поновлення на роботі судами здійснювався, як середній заробітку за час вимушеного прогулу при незаконному звільненні. Окрім того, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, послався на правову позицію, висвітлену в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-511цс16, хоча предметом спору в даній справі було стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення.

50. Отже, задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій застосували до спірних правовідносин норми статей і 235 і 236 КЗпП України, не розмежувавши сфери їх дії, у зв`язку з чим не з`ясували дійсний зміст спірних правовідносин.

51. Верховний Суд наголошує про різні правові статуси особи у разі застосування вказаних норм КЗпП України. У разі застосування статті 235 КЗпП України здійснюється обрахування суми середнього заробітку за вимушений прогул, внаслідок оскарження звільнення. В даному випадку особа, оскаржуючи своє звільнення, не знає до винесення рішення суду щодо наявності в неї права на стягнення такого середнього заробітку, оскільки ця виплата залежить від законності/незаконності такого звільнення.

52. Відповідно до статті 236 КЗпП України особа, звертаючись до суду, вже має право на отримання заробітної плати, оскільки її вже поновлено на посаді, але не отримує такі виплати через невиконання роботодавцем рішення суду.

53. Частиною 2 статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

54. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

55. Враховуючи те, що суди попередніх інстанцій не з`ясували дійсний зміст спірних правовідносин, застосувавши до них правові норми та судову практику, що не стосується предмету спору у цій справі, колегія суддів приходить до висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів. Дана обставина унеможливила встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення питання стосовно вирахування суми середнього заробітку за час затримки виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі №808/3057/15.

56. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

СУДОВІ ВИТРАТИ

57. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Державної фіскальної служби України та ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі №808/2422/16 - скасувати.

3. Справу направити на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова

М.В. Білак ,

А.В. Жук

Судді Верховного Суду