Справа № 540/2616/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/2616/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить:

1. Визнати неправомірними та скасувати постанови, винесені старшим державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області:

- про стягнення виконавчого збору від 22.12.2017 року;

- про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22.12.2017р.;

- про передачу виконавчого документу на виконання до підприємства, установи, організації від 22.12.2017р.;

2. Стягнути з Корабельного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на користь ОСОБА_1 12 640,00 гривень стягнутих з останнього на виконання виконавчого провадження № 52485777.

Ухвалою від 09.12.2019р. вказаний позов залишений без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків позову, а саме для надання до суду документу про доплату судового збору у сумі 2303,60 грн., а також обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом із доданими доказами на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

На виконання вказаної ухвали позивачем подано до суду квитанцію про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання про поновлення строків звернення до суду, суд виходить з наступного.

Зі змісту позовної заяви убачається, що на підставі постанови від 22.12.2017р. про передачу виконавчого документу на виконання до підприємства, установи, організації із заробітної плати позивача утримувались грошові кошти на погашення суми заборгованості у період з 22.12.2017р. по 23.09.2019р. Крім того, позивач зазначає, що 29.03.2018р. у реєстрі з`явились постанови від 22.12.2017р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору у розмірі 22470,12 грн. Вказані постанови позивач вважає протиправними та такими, що порушують його права з огляду на те, що заборгованість, яка стягувалась з нього у період з 22.12.2017р. по 23.09.2019р., була погашена ним ще у жовтні 2016р.

З огляду на викладене убачається, що позивач дізнався або міг дізнатись про порушення своїх прав з грудня 2017р. Разом з тим, позов подано до суду 04.12.2019р. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивач зазначає, що 13.12.2018р. звертався до Херсонського міського суду Херсонської області із позовом. Однак, Херсонський міський суд Херсонської області ухвалою від 16.10.2019р. у справі №766/8047/18 закрив провадження у справі.

З огляду на викладене позивач просить поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Так, за ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби закріплені статтею 287 КАС України, відповідно до положень якої передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення до суду з даним позовом, позивач посилається на звернення із позовом до Херсонського міського суду Херсонської області та закриттям провадження за його позовом.

Разом з тим, суд звертає увагу, що провадження у справі закрито ухвалою суду від 16.10.2019р., яка оприлюднена 25.10.2019р. Отже, протягом десяти днів з 25.10.2019р. позивач мав можливість звернутись до Херсонського окружного адміністративного суду з даним позовом, однак вказаною можливістю позивач скористався лише 04.12.2019р., тобто із пропуском встановленого десятиденного строку. При цьому позивач не навів жодної обґрунтованої обставини, яка об`єктивно перешкоджала йому у зверненні до суду у встановлені строки, як і не надав жодного доказу на підтвердження наявності таких обставин.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки позивача та його представника в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Кодексу адміністративного судочинства України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Отже, звернувшись із позовом до Херсонського міського суду Херсонської області позивач мав би демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи №766/8047/18 та вчасно дізнатись про результати розгляду вказаної справи.

Крім того, слід звернути увагу, що предметом спору у Херсонському суді були лише постанови про стягнення виконавчого збору від 22.12.2017 року та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22.12.2017р. Постанова ж про передачу виконавчого документу на виконання до підприємства, установи, організації від 22.12.2017р., на підставі якої у період з 22.12.2017р. по 23.09.2019р. із заробітної плати позивача утримувались грошові кошти, не була предметом спору у справі №766/8047/18, на яку посилається позивач.

Враховуючи вищевикладене, суд не убачає наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Відповідно до положень ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на вищевикладене суд визнає неповажними підстави вказані позивачем для поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом. Отже і недоліки позову не можуть вважатись усунутими.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, суд повертає позовну заяву.

На підставі п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" суд повертає позивачу сплачений ним судовий збір.

Керуючись ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 22.12.2017 р., про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22.12.2017 р. та про передачу виконавчого документу на виконання разом з доданими документами повернути позивачу.

Повернути позивачу сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн., згідно квитанції №44 від 23.12.2019р.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Пекний А.С.