Справа № 160/4827/19
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2019 року Справа № 160/4827/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати за позивачем право, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 03.09.1986 року по 03.01.1996 року в будівельному управлінні «Прокатбуд» тресту «Дніпроважбуд», із здійсненням відповідного перерахунку пенсії, з дня виникнення такого права.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, загальний страховий стаж становить 27 років 04 місяці, але до загального страхового стажу відповідачем не зараховано період роботи ОСОБА_1 з 03.09.1986 року по 03.01.1996 року в будівельному управлінні «Прокатбуд» тресту «Дніпроважбуд». Позивач вважає, що враховуючи, що він має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, що є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу, отже є підстави відповідачу зарахувати вищезазначений стаж. З метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 25.06.2019 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву. Також, цією ухвалою судом витребувано у Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області копію пенсійної справи позивача. Копія ухвали отримана сторонами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та розпискою.
17.07.2019 року від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, а також копія пенсійної справи ОСОБА_1 . У відзиві відповідач позов не визнав, пояснивши свою позицію зокрема наступним. Позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", загальний страховий стаж становить 27 років 04 місяці, до якого не зарахований період роботи з 03.09.1986 року по 03.01.1996 рік у будівельному управлінні "Прокатбуд" треста "Дніпроважбуд ", на підставі того, що 24.08.1991 року позачергова сесія Верховної Ради УРСР прийняла Акт проголошення незалежності України документ, яким проголошено незалежність України та створення самостійної держави України. Тим самим було покладено край юридичному існуванню Української Радянської Соціалістичної Республіки. Наголошує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні або неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Враховуючи, що запис у трудовій книжці позивача з будівельного управління «Прокатбуд» треста «Дніпроважбуд» завірено печаткою УРСР, зазначений стаж роботи не було зараховано до загального страхового стажу при призначенні пенсії. На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».
Не погоджуючись із розрахунком загального страхового стажу при призначенні пенсії, враховуючи, що відповідачем не було зараховано позивачу період роботи з 03.09.1986 року по 03.01.1996 рік у будівельному управлінні "Прокатбуд" треста "Дніпроважбуд ", ОСОБА_1 звернувся до структурного підрозділ відповідача щодо перерахунку його страхового стажу.
Листом від 23.04.2019 року №3033/Д-09 «Про розрахунок стажу» управління обслуговування громадян Лівобережний відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивачу, що «за документами пенсійної справи загальний страховий стаж становить 27 років 04 місяці. До загального страхового стажу не зарахований період роботи з 03.09.1986 року по 03.01.1996 року у будівельному управлінні «Прокатбуд» треста «Дніпроважбуд» з наступних причин. 24 серпня 1991 року позачергова сесія Верховної Ради УРСР прийняла Акт проголошення незалежності України - документ, яким проголошено незалежність України та створення самостійної держави - України. Тим самим було покладено край юридичному існуванню Української Радянської Соціалістичної Республіки. Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.1993 №538 «Про Державний реєстр звітних (статистичних) одиниць України» було зобов`язано всі господарюючи суб`єкти, на які поширюється дія Закону України «Про державну статистику», до 1 жовтня 1993 року подати відповідному органу статистики заповнену реєстраційну карту для включення даних до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України для забезпечення єдиних принципів ідентифікації усіх господарчих суб`єктів при їх взаємодії у межах інформаційного простору України. В даних Державного реєстру зазначається ідентифікаційний код господарюючого об`єкта, який є єдиним для всього інформаційного простору України. Запис у трудовій книжці №14 про звільнення 03.01.1996 року з будівельного управління «Прокатбуд» треста «Дніпроважбуд» завірено печаткою УРСР. Враховуючи факт застосування при заповненні трудової книжки у 1996 році печатки неіснуючої держави - «УРСР» - зазначений стаж роботи не було зараховано до загального страхового стажу при призначенні пенсії».
Не погоджуючись із відмовою відповідача зарахувати страховий стаж та здійснити перерахунок пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивач з 03.09.1986 року по 03.01.1996 року працював плотником в будівельному управлінні «Прокатбуд» тресту «Дніпроважбуд».
Згідно із ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) та ч.1 ст.48 КЗпП України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно із листом від 11.02.2019 №4/3, ТОВ ТОЦ «Істок», в якого зберігається архів всіх будівельних управлінь тресту «Дніпроважбуд», інформацію щодо ОСОБА_1 за період роботи з 03.09.1986 року по 03.01.1996 року надати не має можливості, враховуючи, що архів ДП «Металургбуд» та БУ «Прокатбуд» ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» було викрадено 28.02.2013 року. Всі накази відділу кадрів, картки форми Т-2, накопичувальні картки по заробітній платі вищезазначених підприємств у ТОВ ТОЦ «Істок» - відсутні.
Матеріалами пенсійної справи підтверджується, що в трудовій книжці позивача містяться всі відомості, що визначають право позивача на пенсію за віком із зарахуванням страхового стажу у період з 03.09.1986 року по 03.01.1996 року.
Судом встановлено, що не заперечується відповідачем, що позивачем для призначення йому пенсії було надано трудову книжку, яка містить записи про періоди його роботи, проте, листом відповідача ОСОБА_1 було відмовлено у такому зарахуванні.
Щодо твердження відповідача, що ним неможливо зарахувати стаж роботи позивачу у зв`язку з тим, що період роботи в даній організації завірено печаткою неіснуючої держави «УРСР», суд зазначає, що зазначення на печатці "УРСР" не спростовує чинність існуючої печатки в трудовій книжці позивача, печатка належить саме будівельному управлінню «Прокатбуд» тресту «Дніпроважбуд», а не державі «УРСР», позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, які є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.
Згідно із ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року)) визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що записи у трудовій книжці позивача є повними та достатніми, а також такими, що підтверджують наявність у нього страхового стажу роботи, що дає право ОСОБА_1 на зарахування такого стажу, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні до загального страхового стажу період роботи з 03.09.1986 року по 03.01.1996 року в будівельному управлінні «Прокатбуд» тресту «Дніпроважбуд» на підставі записів трудової книжки.
З урахуванням зазначеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 «визнати за позивачем право» такими, що позивач мав на увазі його законне право на зарахування вищезазначеного стажу та зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати йому до загального страхового стажу період роботи з 03.09.1986 року по 03.01.1996 року в будівельному управлінні «Прокатбуд» тресту «Дніпроважбуд», отже суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Отже, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з дня виникнення такого права.
Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до положень ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
Суд зазначає, що позивач заявляючи вимогу щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі жодним чином не обґрунтував її, письмових доказів в обґрунтування заявленої вимоги до суду також не подав.
Таким чином, суд не знаходить підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень, враховуючи, що у суду не має достатніх підстав вважати, що відповідач буде перешкоджати його виконанню або ухилятися від цього, після набрання рішенням законної сили, тому, у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 768,40 грн., що документально підтверджується оригіналом квитанції №20923152 від 28.05.2019 року, яка наявна в матеріалах справи.
Згідно Виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судовий збір у розмірі 768,40 грн. сплачений згідно документа (квитанції) №20923152 від 28.05.2019 року зараховано на казначейський рахунок.
Отже, судовий збір у сумі 768,40 грн. підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 139, 242-246, 250, 255, 260-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко