Справа № 221/2719/19
Суддя: Мохов Є. І.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Сєрих І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волноваха адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області Меткого Романа Миколайовича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2019 року серія ДПО18 №359974,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області Меткого Р.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06.04.2019 року постановою серії ДПО18 №359974 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, поліцейським СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області Метким Р.М. його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за керування транспортним засобом, на якому переднє лобове скло було пошкоджено.

Тобто, 06.04.2019 року о 08.10 годині позивач керував автомобілем марки ВA3-1118, д.н. НОМЕР_1 , на території Волноваського району Донецької області на автодорозі сполученням Слов`янськ - Донецьк - Маріуполь, лобове скло якого було пошкоджено. З даною постановою позивач не погоджується, з тих підстав, оскільки накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, а постанову вважає незаконною та просить її скасувати.

У судове засідання позивач не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, у позові зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач поліцейський СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області меткий Р.М. у судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, будь-яких письмових пояснень з приводу заявленого позову до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

У відповідності до ст. 244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 06.04.2019 року поліцейським СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області Метким Р.М., було винесено постанову серії ДПО18 №359974 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн., за те, що ОСОБА_1 06.04.2019 о 08 годині 10 хвилин на 185 км + 200 метрів на автодорозі «Слов`янськ - Донецьк - Маріуполь» він керував автомобілем марки «ВA3-1118», д.н.з. НОМЕР_1 , лобове скло якого було пошкоджено, чим порушив п.31.4.7 «В» ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП (а.с. 6).

Вирішуючи питання про наявність підстав для складання постанови та наявних в діях ОСОБА_1 порушень правил дорожнього руху, суд враховує надані ним докази до позовної заяви. Жодних доказів (фото або відео фіксації, показів свідків) щодо зафіксованого у постанові порушення правил дорожнього руху, до постанови не долучено та посилання на них у постанові про накладення адміністративного стягнення відсутні.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч.2 ст.41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Жодних доказів на підтвердження наявності тріщини на лобовому склі транспортного засобу позивача та вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП відповідачем до суду не надано. До постанови про притягнення позивача до відповідальності не надано будь-яких доказів вчинення правопорушення: матеріали фото- чи відеофіксації, не зазначено свідків правопорушення.

Позивачем не визнано наявність пошкодження переднього лобового скла, оскільки в правилах дорожнього руху відсутнє таке поняття, як «лобове скло». У пункті 31.4.7 правил дорожнього руху України міститься вичерпний перелік технічних несправностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортного засобу, а саме: немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду. За текстом вказаного пункту ПДР нічого не зазначено щодо пошкодження скла транспортного засобу.

Як встановлено частиною 1 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведеної норми вбачається, що відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або таким транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням установлених правил, норм і стандартів.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, за твердженням відповідача, відбулося через допущене позивачем порушення вимог ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

У зазначеному ДСТУ 3649:2010 викладені вимоги до технічного стану автотранспортних засобів, які знаходяться в експлуатації.

Згідно з п. 1.1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (далі по тексту - КТЗ) категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 6.8. ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до інших елементів конструкції.

Зокрема, підпунктом 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.

Доводи відповідача про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який має технічну несправність, а саме - пошкодження лобового скла.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Приписами пп. 31.4 п. 31 ПДР заборонено експлуатацію транспортних засобів за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті ПДР викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється їх експлуатація.

Вказаний перелік технічних несправностей, наведений в п. 31 ПДР, не містить такої несправності, як пошкодження лобового скла.

Отже, у розумінні Правил дорожнього руху пошкодження лобового скла на автомобілі позивача не віднесена до технічної несправності автомобіля. Фактично наявність вказаного дефекту скла не є технічною несправністю автомобіля.

Таким чином, наявність пошкодження лобового скла, згідно вимог пункту 31 ПДР не віднесена до технічної несправності транспортного засобу, за наявності якої забороняється його експлуатація, а відповідальність згідно ч.1 ст.121 КУпАП настає саме у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності.

Щодо зазначення відповідачем у вищевказаній постанові про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010, суд вказує, що за змістом ч.1 ст.121 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування водієм транспортним засобом, який має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Разом з тим, транспортний засіб, яким керував позивач, не був переобладнаний, зокрема у матеріалах справи та оскаржуваній постанові такі відомості відсутні, а тому посилання відповідача на порушення позивачем вимог стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, не є підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи фактичну відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, у зв`язку з чим вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови із закриттям провадження у справі, що відповідає п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Відповідно до положень ст.139 КАС України судові витрати в даному конкретному випадку, покладаються на рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.288 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 90, 243-244, 246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області Меткого Романа Миколайовича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2019 року серія ДПО18 №359974 - задовольнити.

Постанову серії ДПО18 №359974 від 06 квітня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КпАП України - скасувати, а провадження по справ закрити.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням вимог п. 15.5 Перехідних положень КАС України. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02 січня 2020 року.

Суддя Є.І. Мохов