Справа № 320/5892/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 року № 320/5892/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Володарської районної ради Київської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області про визнання дій незаконними та скасування постанов,

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Володарської районної ради Київської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Подольського Андрія Анатолійовича по винесенню постанов про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 27.09.2019 у виконавчому провадженні ВП № 60143050 щодо примусового виконання виконавчого листа № 810/2408/17 виданого 03.12.2018 Київським окружним адміністративним судом про зобов`язання Володарської районної ради Київської області виконати рішення другої сесії двадцять четвертого скликання Володарської районної ради Київської області від 05.07.2002 №14-02-XXIV «Про згоду на прийняття до спільної комунальної власності територіальних громад району приміщення районного відділу статистики» та рішення двадцять першої сесії четвертого скликання Володарської районної ради Київської області від 09.08.2005 № 140-21-ІV «Про надання згоди на прийняття до спільної власності територіальних громад Володарського району нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: смт АДРЕСА_1 вул АДРЕСА_2 Коцюбинського АДРЕСА_3 58 АДРЕСА_4 , а саме: вчинити дії, направлені на передачу з державної власності у власність територіальних громад Володарського району Київської області приміщення за адресою: вул. Миру, 7, смт. Володарка, Київська область, з метою подальшого відчуження у власність ОСОБА_1 ;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Подольського Андрія Анатолійовича скасувати неправомірні постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 27.09.2019 у виконавчому провадженні ВП № 60143050 щодо примусового виконання виконавчого листа № 810/2408/17 виданого 03.12.2018 Київським окружним адміністративним судом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 27.09.2019 є безпідставними та неправомірними. Оскільки, Володарська районна рада Київської області почала вчиняти дії направленні на виконання рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий лист, в добровільному порядку, а саме на позачерговій сесії було прийнято рішення «Про надання згоди на прийняття до спільної власності територіальних громад Володарського району адміністративної будівлі» від 12.01.2016. Разом з тим, процес передачі-прийняття нежитлової будівлі зупинився з незалежних від позивача причин.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

3 грудня 2019 року представником відповідача через службу діловодства суду подано відзив на адміністративний позов, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Стверджує, що стягнення виконавчого збору з боржника не ставиться у залежність від часткового виконання рішення немайнового характеру. На момент відкриття виконавчого провадження у виконавця були відсутні відомості про повне чи часткове виконання позивачем рішення суду.

3 грудня 2019 року від представника відповідача через службу діловодства суду надійшло клопотання про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду документів.

За приписами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За приписами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2017 року по справі № 810/2408/17 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Зобов`язано Володарську районну раду Київської області виконати рішення другої сесії двадцять четвертого скликання Володарської районної ради Київської області від 05.07.2002 № 14-02-ХХIV «Про згоду на прийняття до спільної комунальної власності територіальних громад району приміщення районного відділу статистики» та рішення двадцять першої сесії четвертого скликання Володарської районної ради Київської області від 09.08.2005 № 140-21-ІV «Про надання згоди на прийняття до спільної власності територіальних громад Володарського району нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: смт АДРЕСА_5 », а саме: вчинити дії, направлені на передачу з державної власності у власність територіальних громад Володарського району Київської області приміщення за адресою: вул. Миру, 7, смт. Володарка, Київська область, з метою подальшого відчуження у власність ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови суду, 3 грудня 2018 року Київським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист № 810/2408/17 про зобов`язання Володарську районну раду Київської області виконати рішення другої сесії двадцять четвертого скликання Володарської районної ради Київської області від 05.07.2002 № 14-02-ХХIV «Про згоду на прийняття до спільної комунальної власності територіальних громад району приміщення районного відділу статистики» та рішення двадцять першої сесії четвертого скликання Володарської районної ради Київської області від 09.08.2005 № 140-21-ІV «Про надання згоди на прийняття до спільної власності територіальних громад Володарського району нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: смт АДРЕСА_5 », а саме: вчинити дії, направлені на передачу з державної власності у власність територіальних громад Володарського району Київської області приміщення за адресою: вул. Миру, 7, смт. Володарка, Київська область, з метою подальшого відчуження у власність ОСОБА_1 .

23 вересня 2019 року вищевказаний виконавчий лист пред`явлено стягувачем для виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області.

27 вересня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Подольським Андрієм Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60143050 по примусовому виконанню виконавчого листа № 810/2408/17 та зобов`язано боржника Володарську районну раду Київської області виконати судову рішення протягом 10 робочих днів.

Також 27 вересня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Подольським Андрієм Анатолійовичем винесено постанову № 60143050 про стягнення з боржника Володарської районної ради Київської області виконавчого збору у розмірі 16 689,00 грн.

Факт отримання зазначених постанов позивачем не заперечується.

Позивач вважає вищевказані постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження та стягнення з нього виконавчого збору протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

Згідно приписів ч.6 означеної статті 6 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ст. 27 цього ж Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.05.2012 №5 «Про внесення змін до постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Добровільне виконання боржником судового рішення є підставою для звільнення його від сплати виконавчого збору та інших витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Разом з тим, суд звертає увагу, що невиконання боржником у встановлений строк рішення суду в добровільному порядку є підставою для примусового виконання такого рішення, що, в свою чергу, тягне за собою застосування специфічних санкцій майнового характеру, а саме стягнення виконавчого збору та інших витрат виконавчого провадження.

При цьому Закон не ставить можливість застосування таких санкцій у залежність від фактичного вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку вчиняє державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання виконавчого документа боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання сплатити заборгованість або виконати вимоги самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Спірні правовідносини виникли з приводу примусового виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2017року.

Позивач у позовній заяві, стверджує, що рішення суду ним було частково виконано до відкриття виконавчого провадження, а тому, на його думку, у відповідача не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження та стягнення з нього виконавчого збору.

Так, рішенням Другої (позачергової) сесії сьомого скликання ІІ засідання Володарської районної ради Київської області від 12.01.2016 № 33-02-VII надано згоду на прийняття безоплатно з державної власності в спільну власність територіальних громад Володарського району об`єкта нерухомого майна адміністративної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 смт АДРЕСА_2 Володарка, вул. Миру, 7, із зобов`язанням використовувати цю будівлю для розміщення органів місцевого самоврядування або розвитку мережі закладів соціальної спрямованості (навчальні заклади, заклади культури, фізичної культури та спорту, охорони здоров`я, соціального забезпечення тощо).

Додатково позивачем зазначено, що наразі Володарська районна рада Київської області не управляє вищевказаною будівлею, оскільки вона перебуває у державній власності.

Разом з тим, вищевказана обставина не може слугувати правовою підставою не розпочинати примусове виконання рішення суду, оскільки виникла до прийняття Київським окружним адміністративним судом постанови від 9 листопада 2017 року, на підставі якої був виданий виконавчий лист № 810/2408/17 та відкрито виконавче провадження № 60143050.

Тому, долучене позивачем до матеріалів справи рішення Володарської районної ради Київській області від 12.01.2016 № 33-02-VII , не є належним доказом, в розумінні ч. 1 ст. 73 КАС України, добровільного виконання боржником постанови суду про зобов`язання вчинити певні дії.

Доказів фактичного повного виконання постанови суду до відкриття виконавчого провадження позивачем не надано, як до вирішення державним виконавцем питання про стягнення виконавчого збору з боржника, так і на час розгляду цієї справи судом.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача на лист Державної служби статистики України (Держстат) від 12.01.2018 № 16.5-10/41-18, згідно якого Держстат не може продовжити роботу стосовно підготовки проекту акта Кабінету Міністрів України про передачу у спільну власність територіальних громад Володарського району зазначеної вище будівлі, у зв`язку з чим рішення суду в частині передачі з державної власності у власність територіальних громад Володарського району Київської області нежитлового приміщення не може бути виконано з незалежних від позивача причин.

Так, при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача державний виконавець перевіряє лише відповідність виконавчого документа вимогам ст.4 № 1404-VIII. Законодавством не покладено на державного виконавця на час отримання заяви стягувача про примусове виконання обов`язку перевіряти виконано чи ні судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист. Дане питання підлягає перевірці вже в рамках відкритого виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2019 до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Київській області надійшла заява ОСОБА_1 про примусове виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 09.11.2017, з оригіналом виконавчого листа № 810/2408/17, виданого Київським окружним адміністративним судом 03.12.2018.

Оскільки виконавчий лист відповідав вимогам, визначеним ст.4 Закону № 1404-VIII, державним виконавцем у строк, встановлений ч.5 ст.26 Закону № 1404-VIII, 27.09.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій з урахуванням вимог ч.6 ст.26 Закону № 1404-VIII, п.2 розділу VI Інструкції № 512/5 правомірно зазначив про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 16 692,00 грн.

Цього ж дня державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Оскільки, відкриваючи виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по рішенню суду немайнового характеру, державний виконавець наділений повноваженнями щодо одночасного стягнення виконавчого збору, що ним в даному випадку і було зроблено.

Суд вважає, що постанови про відкриття виконавчого провадження № 60143050 та про стягнення виконавчого збору відповідачем винесено із дотриманням вимог Закону № 1404-VIII та є правомірними.

У даному випадку виконання вказаної постанови суду не підпадає під випадки, визначенні статтею 27 Закону № 1404-VIII, коли виконавчий збір не стягується.

Також суд звертає увагу на те, що Законом № 1404-VIII не передбачено надання боржнику часу для добровільного виконання у справах, де він має вчинити відповідні дії, а лише зазначається про необхідність його виконання протягом десяти робочих днів.

Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, разом з якою, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, примусове виконання рішення розпочинається з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, вже під час відкриття виконавчого провадження визначається розмір виконавчого збору.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність винесених постанов головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору, оскільки відповідач в даному випадку діяв у відповідності до положень Закону.

Судом не встановлено підстав для повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання, які передбачені ч.4 ст.4 Закону № 1404-VIII, а позивачем у позовній заяві таких підстав також не зазначено.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до ст.1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Тобто, судове рішення має бути виконане позивачем безумовно і виключно на тій підставі, що дане судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання.

Таким чином, в даному випадку рішення суду, яке набрало законної сили добровільно та без поважних причин у повному обсязі позивачем не виконане, відповідних доказів виконання суду не надано.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи усі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовна заява Володарської районної ради Київської області задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову Володарської районної ради Київської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області про визнання дій незаконними та скасування постанов - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 21.12.2019

Суддя Я.В. Горобцова