Справа № 214/8122/19
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/8122/19
2-а/214/296/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Касьяна Миколи Степановича до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Гребенюка Сергія Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Касьян М.С., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом 30 жовтня 2019 року, в якому просить суд: скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1621507 від 14 жовтня 2019 року, винесену відповідачем у відношенні ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає наступне. 14 жовтня 2019 року сержантом поліції ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області Гребенюк Сергієм Миколайовичем було винесено постанову серії ЕАК №1621507 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. на водія ОСОБА_1 . Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Зі змісту винесеної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 14 жовтня 2019 року о 7:26 год., керуючи транспортним засобом, номерний знак НОМЕР_1 , в режимі маршрутного таксі на маршруті №255 здійснив рух на перехресті вул. Гетьманська проспект Миру в м. Кривому Розі на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив ч.2 ст.122 КУпАП (п. 8.7.3 «е» ПДР України). З вказаною постановою ОСОБА_1 не згодний, правопорушення він не вчиняв, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Частиною 1 ст. 271 КУпАП визначено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи ?; дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України. Так, 14 жовтня 2019 року о 7.26 год. водій ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом на перехресті вул. Гетьманська - проспект Миру в м. Кривому Розі, жодним чином не порушуючи ПДР України, зокрема п.8.7.3 «е» ПДР України. Цією постановою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 425 грн. 00 коп. Згідно п. 8.7.3 «е» ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Проте, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ, д.н.з. НОМЕР_1 виїхав на перехрестя на миготливе зелене світло світлофора і продовжував рух до завершення маневру, щоб не вдаватись до екстреного гальмування та не створювати аварійної ситуації на дорозі. Згідно п. 8.7.3 «в» ПДР України, зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Вказана норма знайшла своє відображення у Постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року №553/5623/16-а. Швидкість маршрутного таксі становила приблизно 45 км/год, при екстреному гальмуванні на такій швидкості водій наразив би на безпеку пасажирів, які знаходились в цей час в салоні транспортного засобу, та створив би аварійну ситуацію для ТЗ, які рухалися за ним, тому водієм було прийнято рішення завершити маневр та виїхати на перехрестя на миготливе зелене світло світлофора. До того ж, відповідно до п.8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8,10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Зазначаючи в оскаржуваній постанові про проїзд на червоний сигнал світлофора водієм ОСОБА_1 , відповідач не надав жодних доказів, що у водія ОСОБА_1 була можливість без екстреного гальмування зупинити транспортний засіб, відсутні показання свідків, тобто відповідач не виконав вимог закону щодо зазначення в постанові об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Окрім того, звертає увагу, що постанова про накладення адміністративного стягнення не є окремим доказом винності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відображає не фактичні обставини події, а думку особи, яка її складає, про ці події. Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Під час складання оскаржуваної постанови поліцейський не з`ясував всіх обставин справи, не прийняв до уваги пояснення водія, не залучив свідків. За таких обставин вважаємо, відповідач не надав доказів про те, що позивач, керуючи автомобілем, порушив п.8.7.3 «е» ПДР України, тому вина водія у вчинення правопорушення належним чином не доведена, прийняте поліцейським рішення про притягнення його до відповідальності є необґрунтованим, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Згідно із заявою представника, останній просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, пред`явлені вимоги підтримав.

Відповідач інспектор Гребенюк С.М. в судові засідання не прибув, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до позиції, викладеної у відзиві на позов, зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог., вважає винесену постанову законною. Свої заперечення мотивував наступним. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до п. 8.7.3 «е» ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих забороняють рух. Так, під час патрулювання 14 жовтня 2019 року на перехресті вул. Гетьманська - просп. Миру в м. Кривому Розі інспектором було помічено транспортний засіб, водій якого здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.(е) ПДР України Згідно зі ст.251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Даний транспортний засіб було зупинено з дотриманням ПДР України. Після того, як було даний транспортний засіб зупинено, відповідач підійшов до позивача, представився згідно з п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" повідомив про ведення відеофіксації та назвав причину зупинки. Після чого попросив позивача пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду справи. Було запитано «Чому ви порушаєте правила дорожнього руху» на що позивач почав не дуже адекватно себе поводити та кричати, що відповідач йому бреше. Зачитав позивачу його права, зазначені у ч.1 ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що зафіксоване на відео (№...0615 на 07.30 хв.) хоча в позовній заяві позивач стверджує, що права йому не зачитувались. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Під час розгляду справи від позивача не надходило жодного клопотання, про що вбачається з відео на якому зафіксовано розгляд справи. Доказом скоєння правопорушення є відеозапис ,на якому зафіксовано як автомобіль позивача здійснює проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору повільно рухається приблизно до середини перехрестя, після чого порушуючи п. 9.4 ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Після цього останній також порушуючи, п.16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. На відео зафіксовано як позивач нехтуючи усіма правилами дорожнього руху здійснював проїзд одного перехрестя. Після з`ясування усіх фактичних даних відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил проїзду перехресть, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В своєму позові позивач стверджує, що він проїхав на миготливий зелений сигнал світлофору. Хоча з відео під назвою «факт правопорушення» чітко видно, що коли на світлофорі горить червоний автомобіль позивача здійснив проїзд перехрестя. Не погоджується відповідач з тим, що позивача було позбавлено прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Оскільки на відео видно як позивача ознайомлено з його правами але він не заявив жодного клопотання про використання будь-якого права передбачених чинним законодавством. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, відповідачем було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК 1621507 від 14 жовтня 2019 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

З огляду на характер спору, визначені процесуальні строки розгляду справи та не заявлення сторонами про свою участь в судовому засіданні, суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності.

Під час розгляду справи судом досліджені наступні докази: постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, диск DVD-R з фрагментами відеозаписів.

Відповідно до ст.73 КАС України, суд вважає належними доказами постанову, диск з фрагментами відеозаписів, так як вони стосуються факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності, накладення адміністративного стягнення та мають відношення до справи.

З огляду на те, що в силу п.9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором ПП зафіксовано у встановленому законом порядку, суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову, диск з фрагментами відеозаписів, які одержані з дотриманням вимог КАС України.

Згідно зі ст.75 КАС України, постанову, диск з фрагментами відеозаписів суд вважає достовірними доказами.

На підставі ст. 6 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

14 жовтня 2019 року о 7.26 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW 535, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі на перехресті вул. Гетьманська та пр-ту Миру в м. Кривому Розі. Вказані обставини встановлено судом на підставі позову та визнано відповідачем.

Позивач на перехресті вул. Гетьманська та пр-ту Миру в м. Кривому Розі, здійснив рух через перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофору, що встановлено відеозаписом.

14 жовтня 2019 року о 7.35 год. інспектором полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Гребенюком С.М. винесено постанову серії ЕАК №1621507 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, із накладенням штрафу в розмірі 425 грн.

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 14 жовтня 2019 року о 7.26 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки BMW 535, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі на перехресті вул. Гетьманська та пр-ту Миру в м. Кривому Розі, здійснив рух через перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 «е» ПДР України. Порушення зафіксовано на боді-камеру АЕ00166.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення, зробленим без зауважень чи заперечень. Не визнаючи факт вчинення адміністративного правопорушення та вважаючи неправомірною винесену відповідачем постанову, позивач звернувся до суду.

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КАС України, КУпАП, ПДР України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.22 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, з огляду на скорочений порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких здійснюється на місці вчинення правопорушення, під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним порушенням, а відтак доводи позивача в цій частині суд вважає безпідставними.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено ст.280 КУпАП, предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з`ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Аналізуючи наведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофору.

Згідно з п.п.8.1, 8.7 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів. Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до п.8.7.3 «е» ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих забороняють рух.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що під час керування автомобілем він не допускав порушень вимог п.8.7.3 «е» ПДР України. Однак, з фрагмента відеозапису на диску DVD-R, долученого до відзиву відповідачем, вбачається, що під час руху на перехресті вул. Гетьманська та пр-ту Миру в м. Кривому Розі, він дійсно здійснив рух через регульоване перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофору шляхом кочення, одразу заїхавши за стоп-лінію, не застосовуючи гальмування.

Таким чином, при винесені постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем вірно з`ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення. При цьому, інспектор знаходився при виконанні своїх службових обов`язків та оцінивши докази виніс постанову в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений законом.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності поза розумним сумнівом є свідченням доведеності наявності в діях позивача інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Інші доводи позивача ґрунтуються на тлумаченні норм права на власний розсуд. Жодних порушень прав позивача, як б свідчили про упереджене ставлення відповідача до нього чи необ`єктивний розгляд справи, судом не встановлено.

Встановивши у судовому засіданні ту обставину, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпАП, суд вважає, що підстави для задоволення пред`явлених ним вимог відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст.ст.2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову представника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) адвоката Касьяна Миколи Степановича (м. Кривий Ріг, а/с 3753) до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Гребенюка Сергія Миколайовича (м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Прасолов