Справа № 456/2847/19
Суддя: Гула Л. В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/2847/19
Провадження № 2-а/456/97/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Кіт Василя Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора 3-ої роти 2-го батальйону УПП у Львівській області ДПН НП Котом В.В. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за те, що він начебто 21.07.2019 в 00 год. 12 хв., керуючи автомобілем Пежо 407, номерний знак НОМЕР_1 , на 617 км автодороги М-06 не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія), чим порушив вимоги п. 8.5.1. ПДР - порушення вимог горизонтальної розмітки.

Вважає, що вказана постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, а тому така підлягає скасуванню, а справа закриттю.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 21.07.2019 він близько 00 год. 12 хв., керуючи автомобілем Пежо 407, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою М-06 Київ - Чоп (об`їзна дорога м. Стрия) у сторону м. Стрия з боку м. Сколе. Оскільки на даній ділянці дороги є два залізничні переїзди, перед кожним з яких стоїть знак 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», тому він рухався зі швидкістю 60-70 км/год. Наближаючись до першого переїзду, він побачив перед ним легковий автомобіль, який рухався з дуже маленькою швидкістю. Тому він, щоб не здійснювати обгін на залізничному переїзді, рухався за цим автомобілем близько 30 метрів зі швидкість 20-25 км/год. Зупинившись перед переїздом, він та вказаний автомобіль продовжили рух. Однак автомобіль, що їхав перед ним, і надалі рухався з дуже малою швидкістю орієнтовано 10-15 км/год. Тому він вирішив обігнати його, переконавшись, що маневр обгону буде безпечним. Увімкнувши показник повороту, він обігнав його та повернувся на свою смугу руху. Вважає, що обгін поодинокого транспортного засобу, вчинений ним з перетином лінії 1.1. за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, повністю відповідає вимогам ПДР. Зупинившись перед другим залізничним переїздом, він побачив попереду неподалік автомобіль БМВ з увімкненим аварійним сигналом, що стояв на узбіччі. Надалі біля моршинського моста його наздогнали працівники поліції на службовому автомобілі, зупинили та склали оскаржувану ним постанову. Доказів вчинення ним порушення Правил дорожнього руху йому не надано, його аргументи не взято до уваги, а тому він звертається до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві, просив суд такі задовольнити.

Відповідачі, уповноважений представник Управління патрульної поліції у Львівській області та поліцейський 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Кіт В.В., у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду рекомендованими листами з повідомленням, про причину неявки суд не повідомили, відзиву на позов не надіслали.

Суд заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення закон визначає своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП)

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 73 КАС України).

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто які є недопустимими. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1348196 вбачається, що 21.07.2019 в 00 год. 12 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot 407, д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі М-06 617 км не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія), чим порушив п. 8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, за що до останнього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. /а.с. 6/

Також з відповіді Управління патрульної поліції у Львівській області департаменту патрульної поліції від 28.10.2019 № 21212/41/12/0-2019, наданої на запит суду про надання відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, судом встановлено, що відеозапис події, яка мала місце 21.07.2019 за участі ОСОБА_1 , відсутній.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала, що 21.07.2019 близько 00 год. вона їхала зі свої чоловіком ОСОБА_1 по автодорозі (об`їзна м.Стрия у межах с. Дуліби) в напрямку м. Стрия. Перед їх автомобілем на дуже малій швидкості рухався інший легковий автомобіль, а тому чоловік його обігнав та повернувся знову на свою смугу руху. При цьому інших транспортних засобів ні попереду, ні позаду їх автомобіля не було. В подальшому їх зупинили працівники поліції та склали постанову.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відтак суд констатує, що згідно з п. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 1.4 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, метою використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є: підвищення відповідальності працівників патрульної поліції під час виконання службових обов`язків, підвищення рівня довіри суспільства до працівників патрульної поліції, запобігання конфліктам, підвищення рівня захисту прав та свобод людини і громадянина.

Згідно з п. 3.3 розділу ІІІ нагрудна відеокамера повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, при перевірці документів.

Згідно з п. 2.12 у разі виявлення пошкоджень нагрудної відеокамери (відеореєстратора) або її несправності, працівник патрульної поліції, який використовував нагрудну відеокамеру (відеореєстратор), зобов`язаний скласти рапорт, де повідомити уповноваженого працівника структурного підрозділу інформаційних технологій, з яких причин та за яких умов відбулося пошкодженні нагрудної відеокамери (відеореєстратора).

Згідно з п. 34 ПДР України дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, й за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг - у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у встановленому законом порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини щодо вчинення водієм ОСОБА_1 порушень ПДР, а саме, вимог дорожньої розмітки 1.1 та відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з тих підстав, що такі не підтвердженні відповідачами жодними належними та допустимими доказами.

Так, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , інспектором поліції не наведено жодних доказів на підтвердження вчиненого останнім правопорушення, зокрема, не долучено відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля чи відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції, показання свідків чи інше. Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, інших доказів, які б відповідно до ст. 251 КУпАП свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не містять та в процесі провадження адміністративної справи таких судом не здобуто. Відповідно сама по собі постанова за відсутності інших доказів не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову серії ЕАВ № 1348196 від 21.07.2019 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП слід скасувати та провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Кіт Василя Володимировича в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1348196 від 21.07.2019 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.01.2020.

Суддя Л.В.Гула