Справа № 520/6703/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 р.Справа № 520/6703/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача Чубаренко О.О.

представник відповідача Гончаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 24.10.19 року по справі № 520/6703/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН"

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказу, припису і постанови, визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держпраці у Харківській області про проведення заходів державного контролю ТОВ "Союз супермаркетів Харкова" від 25.01.2019 №01.01-07/178 в частині здійснення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування ТОВ "Сучасний модерн";

- визнати проведення інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Харківській області ТОВ "Сучасний модерн" за адресами: м. Харків, пр. Гагаріна, 165, м. Харків, вул. Плеханівська, 18 та м. Харків, вул. П. Шлях, 140 з 28.01.2019 по 12.03.2019 протиправним;

- визнати протиправним та скасувати припис ГУ Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П від 15.03.2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П від 12.04.2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН" залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що захід державного нагляду (контролю) було призначено та здійснено суб`єктом владних повноважень з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим наказ про проведення заходів державного контролю підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а проведення інспекційного відвідування визнанню протиправним. Вважає, що висновки за результатами інспектування є неправомірними та необґрунтованими, відтак припис видано безпідставно, а штраф накладено неправомірно.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ГУ Держпраці у Харківській області було одержано лист Територіального управління ДБР у місті Полтава від 14.01.2019 №485/02-2 (вх. 27/627 від 14.01.2019 року) (т.1 а.с. 17).

У зв`язку з одержанням вказаного листа ГУ Держпраці у Харківській області видано наказ від 25.01.2019 року № 01.01-07/178 про проведення заходів державного контролю у формі інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин щодо, зокрема, ТОВ «Сучасний модерн». (т.1 а.с.35-37).

Також, 25.01.2019 року ГУ Держпраці у Харківській області сформовано направлення № 01.01-94/02.04/352 на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування/невиїзного інспектування об`єкту відвідування (т.1 а.с. 39-40).

Вказане направлення та службове посвідчення було пред`явлено суб`єкту перевірки та вручено копії 28.01.2019 року, що підтверджується відповідним записом (т.1 а.с. 40).

Також, ГУ Держпраці у Харківській області зроблено відповідний запис у журналі реєстрації перевірки (т.1 а.с. 41-42).

З метою здійснення державного заходу контролю, інспекторами ГУ Держпраці у Харківській області здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ТОВ «Сучасний Модерн» за адресами діяльності: м. Харків, проспект Гагаріна, 165 та м. Харків, вул. Полтавський шлях, 140.

Однак, у зв`язку з неможливістю інспекційного відвідування, з огляду на ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, співробітниками ГУ Держпраці у Харківській області оформлено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 30.01.2019 року № ХК4488/303/НП (т.1 а.с. 43-46), в якому також зазначено, що строк проведення інспекційного відвідування зупинений до 11.02.2019 року.

30.01.2019 року ГУ Держпраці у Харківській області сформовано вимогу про надання/поновлення документів № ХК4488/303/НД (т.1 а.с. 47-50).

07.02.2019 року ТОВ «Сучасний Модерн» направив до ГУ Держпраці у Харківській області лист - повідомлення за вих. № 106, в якому зазначив, що надавав усі документи, а загальна кількість документів для копіювання становить близько 1000 копій, що, в свою чергу, унеможливлює надання через затрати на офісний папір, на чорнила для картриджів, та велику кількість часу для копіювання та завіряння всіх документів (т.1 а.с. 51).

Проте, супровідним листом від 11.02.2019 № 110 року ТОВ «Сучасний Модерн» надав ГУ Держпраці у Харківській області документи на 3079 аркушах за вимогою від 30.01.2019 року. (т.1 а.с.53)

14.02.2019р. відповідачем, ГУ Держпраці у Харківській області було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ХК4488/303/2НП від 14.02.2019р., в якому зазначено, що інспекторами ГУ Держпраці у Харківській області здійснено спробу проведення інспекційного відвідування.

Однак, вказаний захід не вбачалось за можливе провести через ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування.

У зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 22.02.19 року. (т. 1 а.с.54-57).

14.02.2019р. Головним управлінням Держпраці у Харківській області було складено вимогу про надання/поновлення документів №ХК4488/303/2НД (отримана заявником 19.02.2019), в якій зазначено про необхідність надання документів (зокрема, пояснень стосовно виконання роботи 11 працівниками та актів виконання робіт, документів, що підтверджують оплату за виконану роботу по цивільно правовим договорам, укладеними між ТОВ «Сучасний модерн» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) (т.1 а.с. 58-60).

ТОВ «Сучасний модерн» на адресу ГУ Держпраці у Харківській області листом за вих. №142 від 22.02.2019 було надано інформацію за вимогою №ХК4488/303/2НД від 14.02.2019р. (т. 1 а.с.61)

Окрім того, ТОВ «Сучасний модерн» 25.02.2019 року на адресу ГУ Держпраці у Харківській області за вих. № 144 направлено заперечення на акти про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК4488/303/НП від 30.01.2019 та №ХК4488/303/2НП від 14.02.2019. (т.1 а.с.62-66).

26.02.2019р. відповідачем, Головним управлінням Держпраці у Харківській було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХК4488/303/3НП, у зв`язку з ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 11.03.19. (т.1 а.с.68-71)

26.02.2019р. Головним управлінням Держпраці у Харківській області було складено вимогу про надання/поновлення документів №ХК4488/303/ЗНД, якій зобов`язано ТОВ «Сучасний модерн» у строк до 11.03.2019 року до 14.00 год. надати відповідачу пояснення (документи, тощо) щодо відносин підприємства з 11 особами, а також акти виконання робіт, документи що підтверджують оплату за виконану роботу по цивільно правовим договорам, укладеними між ТОВ «Сучасний модерн» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т.1 а.с. 72-74).

«Сучасний модерн» на адресу ТУ Держпраці у Харківській області слистом за вих. №156 від 01.03.2019 скеровано пояснення за вимогою №ХК4488/330/ЗНД від 26.02.2019, в яких зазначено, що витребуванні документи вже надавались підприємством до контролюючого органу, однак позивачем направлено на адресу відповідача належним чином засвідчені копії актів виконаних робіт та документів, що підтверджують оплату за цивільно правовими договорами, укладеними між ТОВ «Сучасний модерн» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т.1 а.с. 75-77)

12.03.2019р. відповідачем, Головним управлінням Держпраці у Харківській області було складено акт №ХК4488/303/НП/2НП/3 НП/АВ про проведення інспекційного відвідування з 28.01.2019р. року по 12.03.2019р. (т.1 а.с. 99-108).

15.03.2019 року Головним управлінням Держпраці у Харківській області сформовано припис про усунення виявлених порушень № ХК4488/303/НП/2НП/3НП/АВ/П (т.1 а.с. 79-82).

18.03.2019 року Головним управлінням Держпраці у Харківській області сформовано повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, яке відбудеться 02.04.2019 року о 12.30 год. (т.1 а.с. 83).

22.03.2019 року ТОВ «Сучасний модерн» скеровано на адресу ГУ Держпраці у Харківській області скаргу на припис ГУ Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень № ХК4488/303/НП/2НП/3НП/АВ/П (т.1 а.с. 84-87) та заяву про надання документів від 21.03.2019 б/н.

26.03.2019 ТОВ «Сучасний модерн» направлено на адресу відповідача заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

02.04.2019 ТОВ «Сучасний модерн» направлено на адресу відповідача клопотання про відкладення розгляду справи про накладення штрафу у зв`язку з ненаданням акту інспекційного відвідування ТОВ «Сучасний модерн», складеного за результатами інспекційного відвідування підприємства у строки та порядку, визначеному ПКМУ №295.

03.04.2019 ТОВ «Сучасний модерн» засобами поштового зв`язку отримано лист про розгляд скарги вих. №27/5070/02.04/02-10/3523 від 02.04.2019, копію квитанції №605321, лист про розгляд запиту від 02.04.2019 вих. №12-15-61/02.04/12-07/3524, повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу від 02.04.2019 за вих. №0599/1, акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ від 12.03.2019, диск з написом ТОВ «Сучасний модерн».

10.04.2019 ТОВ «Сучасний модерн» направило відповідачу заперечення на акт інспекційного відвідування юридичної особи №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ від 12.03.2019 та заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

15.04.2019 ТОВ «Сучасний модерн» на адресу відповідача направлено заяву про надання інформації/документів за вих. №288 та заяву про надання документів за вих. №289.

17.04.2019 ТОВ «Сучасний модерн» засобами поштового зв`язку отримано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П/ТД-ФС від 12.04.2019, що направлена підприємству 15.04.2019 року.

Позивач, не погоджуючись з процедурою проведення інспекційного відвідування та результатами такого заходу державного контролю, звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що ГУ Держпраці у Харківській області прийнято припис №ХК4488/303НП/2НП/3НП/АВ/П від 15.03.2019 року та постанову №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П від 12.04.2019 року у відповідності до вимог чинного законодавства, обґрунтовано та із з`ясуванням всіх обставин справи. Відповідач при проведенні інспекційного відвідування ТОВ «Сучасний модерн» діяв у межах та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо: визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держпраці у Харківській області про проведення заходів державного контролю ТОВ "Союз супермаркетів Харкова" від 25.01.2019 №01.01-07/178 в частині здійснення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування ТОВ "Сучасний модерн"; визнання проведення інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Харківській області ТОВ "Сучасний модерн" за адресами: м. Харків, пр. Гагаріна, 165, м. Харків, вул. Плеханівська, 18 та м. Харків, вул. П. Шлях, 140 з 28.01.2019 по 12.03.2019 протиправним; визнання протиправним та скасування припису ГУ Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П від 15.03.2019 року, з огляду на наступне.

З приводу прийняття владним суб`єктом рішення про призначення заходу контролю та проведення заходу контролю, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органам Державної служби України з питань праці повноваження на державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю надані, зокрема, приписами ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України.

Спосіб реалізації таких повноважень регламентований положеннями Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ч.1 ст.1 якого передбачено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

При цьому, у силу спеціальної норми права, а саме: ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Частиною ж 2 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Таким чином, способом реалізації повноваження державного нагляду у галузі дисципліни у сфері праці є проведення органом Держпраці у тому числі інспектування, котре за своєю правовою суттю, змістом та призначенням є заходом державного нагляду (контролю) і здійснюється у порядку спеціального законодавства.

У ході розгляду справи судом встановлено, що рішення про призначення заходу державного нагляду (контролю) було прийнято владним суб`єктом у зв`язку з одержанням повідомлення органу правопорядку - ТУ ДБР у Полтавській області, що узгоджується з вимогами ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п.п.4 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. №295), яка станом на січень 2019р. підлягала застосуванню як діюче рішення Уряду України).

Таким чином, враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ГУ Держраці у Харківській області, реалізуючи владну управлінську функцію, здійснено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування за наявності законодавчо визначеної підстави, що в свою чергу виключає порушення зі сторони суб`єкта владних повноважень під час проведення заходу державного нагляду (контролю) прав суб`єкта господарювання, передбачених ст.10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

При цьому, колегія суддів вважає необгрунтованими посилання позивача, як на підставу визнання перевірки ТОВ «Сучасний модерн» протиправною та скасування наказу на проведення перевірки від 25.01.2019 року № 01-01-07/178, на не чинність Постанови КМУ № 295, на підставі якої проведено оскаржуваний захід реагування, з огляду на наступне.

Нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється з урахуванням вимог статей 259-265 Глави XVIII Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Так, статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд також зазначає, що на реалізацію статті 259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295 затверджено, зокрема, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок №295).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019р. у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Рішення набрало законної сили 14.05.2019р.

Постанова Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295 разом із затвердженими нею Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядком здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю за своїм характером є нормативно-правовим актом.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень установлені ст.264 КАС України.

Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначені ст.265 КАС України, за приписами якої нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017р. №295 втратила чинність з 14.05.2019р., а тому, саме з цієї дати застосування її положень при здійсненні державного контролю за додержанням законодавства про працю буде вважатись протиправним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку спірні правовідносини виникли до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017р. №295 і регулюються саме нею. Враховуючи викладене, суд вважає, що у проміжку часу між прийняттям вказаної постанови та визнанням її нечинною за рішенням суду, органи Держпраці правомірно здійснювали контрольні (наглядові) функції на її підставі.

У зв`язку з цим суд при розгляді даної справи застосовує до спірних правовідносин норми постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017р. №295.

За приписами пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань. Пунктом 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться в тому числі за інформацією ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Як було встановлено судом вище, спірний наказ про проведення перевірки від 25.01.2019 року № 01.01-07/178 винесено на підставі листа ТУ ДБР у Полтавській області від 14.01.2019 року № 485/02-2, в якому зазначено про обставини, які можуть свідчити про ознаки порушення вимог законодавства про працю, а саме неналежного оформлення трудових відносин.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держпраці у Харківській області від 25.01.2019 року № 01.01-07/178.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги посилання позивача на його необізнаність про проведення перевірки, оскільки направлення про проведення заходу державного контролю № 01.01-94/02.03/352 від 25.01.2019 року було вручено уповноваженому представнику підприємства 28.01.2019 року (т.1 а.с. 19).

Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення Головним управлінням Держпраці у Харківській області вимог чинного законодавства при проведенні перевірки ТОВ «Сучасний модерн» за додержання законодавства про працю, враховуючи також те, що питання щодо порушення суб`єктом владних повноважень процедури інспекційного відвідування в частині перевищення строків проведення заходу державного нагляду ставиться суб`єктом господарювання саме на етапі інспекційного відвідування.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що інспекційне відвідування фактично проведено, в результаті чого сформовано акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ХК4488/303/НП/2НП/3НП/АВ від 12.03.2019 року, а отже в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючими органами.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 13.02.2018 року по справі № 804/5402/14.

Отже, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення інспекційного відвідування, як підставу для скасування оскаржуваної постанови, оскільки суб`єкт господарювання може поставити вказане питання саме на етапі проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення державного контролю (нагляду) щодо себе.

Враховуючи вищевикладене, оскільки контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки, дії щодо проведення перевірки не є такими, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (постанови від 13.02.2018 по справі № К/9901/2403/18 та від 24 грудня 2010 у справі № 21-25а10) та Вищого адміністративного суду (ухвала від 29.06.2017 року по справі № К/800/7629/17).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач при проведенні інспекційного відвідування ТОВ «Сучасний модерн» діяв у межах та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови про накладення штрафу, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Між тим, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Стосовно висновків контролюючого органу про порушення ТОВ «Сучаний Модерн» вимог ст. 24 КЗпП України в частині фактичного допущення 11 працівників до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено статтею 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є наявність чи відсутність ознак трудових правовідносин між позивачем та особами, з яким він уклав цивільно-правові договори про надання послуг, а також правомірність оформлення трудових відносин з особами, які працювали на підприємстві на підставі трудових договорів.

Згідно з ч. 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Колегія суддів зазначає, що діяльність працівника в рамках трудового договору характеризується наступними правовими ознаками: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); не на свій страх і ризик, а шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Такі ознаки трудового договору визначені положеннями КЗпП України та іншими законодавчими актами, що регулюють трудові відносини: Закон України «Про відпустки», Закон України «Про оплату праці», Закон України «Про колективні договори і угоди», Закон України «Про охорону праці».

У свою чергу, відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Таким чином, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик; предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт, за наслідками яких замовник зобов`язується оплатити підрядникові виконану ним роботу, тобто предметом є кінцевий результат, а не процес праці; метою договору підряду є отримання певного матеріального результату.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 року по справі № 127/21595/16-ц, зазначивши, що основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Так, згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, щодо кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Приймаючи оскаржувану постанову, відповідач виходив з того, що позивачем допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття на роботу в порядку, встановленому КМУ 11 працівників.

Колегія суддів вважає, що такі висновки не узгоджуються з фактичними обставинами здійснення господарської діяльності підприємством, не грунтуються на нормах чинного законодавства з огляду на наступне.

В акті, постанові та приписі зазначено про те, що ТОВ «Сучасний Модерн» не надано документів/відомостей або пояснень, що свідчить про допуск до роботи працівників без оформлення трудових відносин, зокрема але не виключно, по 8 (восьми) особам.

Проте, дане свідчення не відповідає дійсності, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 по списку № 1 - зазначена відповідачем особа не є співробітником позивача і вона ніколи не мала будь-яких відносин з ТОВ «Сучасний Модерн» про що повідомлялось ГУ Держпраці у відповідях на вимоги. Зазначена особа є співробітником ФО-П ОСОБА_5 . На підтвердження зазначених обставин, в матеріалах справи є наявними наказ Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 по особовому складу № 14 від 30.11.2018 року відповідно до якого ОСОБА_4 прийнята на роботу прибиральником виробничих приміщень, трудовий договір № 14 від 01.12.2018 року, копія трудової книжки ОСОБА_4 (т. 1 а.с 173-176);

ОСОБА_6 по списку № 2 - зазначена відповідачем особа не є співробітником позивача і вона ніколи не мала будь-яких відносин з ТОВ «Сучасний Модерн» про що повідомлялось ГУ Держпраці у відповідях на вимоги. Зазначена особа є співробітником ФО-П ОСОБА_7 . На підтвердження зазначених обставин, в матеріалах справи є наявними наказ Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 по особовому складу № 1 від 02.01.2019 року відповідно до якого ОСОБА_6 прийнята на роботу прибиральником виробничих приміщень, трудовий договір № 13 від 03.01.2019 року, копія трудової книжки ОСОБА_6 (т. 1 а.с 181-184);

ОСОБА_8 по списку № 3 - зазначена відповідачем особа не є співробітником позивача і вона ніколи не мала будь-яких відносин з ТОВ «Сучасний Модерн» про що повідомлялось ГУ Держпраці у відповідях на вимоги, будь-які інші відомості відсутні;

ОСОБА_9 по списку № 4 - зазначена відповідачем особа не є співробітником позивача і він ніколи не мав будь-яких відносин з ТОВ «Сучасний Модерн» про що повідомлялось ГУ Держпраці у відповідях на вимоги, будь-які інші відомості відсутні;

ОСОБА_10 по списку № 5 - зазначена відповідачем особа не є співробітником позивача і він ніколи не мав будь-яких відносин з ТОВ «Сучасний Модерн» про що повідомлялось ГУ Держпраці у відповідях на вимоги. Зазначена особа надавала послуги ФО-П ОСОБА_11 . На підтвердження зазначених обставин в матеріалах справи є наявними цивільно-правовий договір № 1 від 28.01.2019 року, акт прийому наданих послуг від 25.02.2019 року, видатковий касовий ордер від 26.04.2019 року (т. 1 а.с. 189-192).

ОСОБА_12 по списку № 6 - зазначена відповідачем особа не є співробітником позивача і вона ніколи не мала будь-яких відносин з ТОВ «Сучасний Модерн» про що повідомлялось ГУ Держпраці у відповідях на вимоги. Зазначена особа є співробітником ФО-П ОСОБА_13 . На підтвердження зазначених обставин, в матеріалах справи є наявними наказ Фізичної особи - підприємця ОСОБА_13 по особовому складу № 1 від 31.10.2017 року відповідно до якого ОСОБА_12 прийнята на роботу кухонним робітником, трудовий договір № 1 від 01.11.2017 року, копія трудової книжки ОСОБА_12 (т. 1 а.с 185-188);

ОСОБА_14 по списку № 7 - зазначена відповідачем особа не є співробітником позивача і він ніколи не мав будь-яких відносин з ТОВ «Сучасний Модерн» про що повідомлялось ГУ Держпраці у відповідях на вимоги. У позивача існує працівник із схожими ініціалами, а саме ОСОБА_15 . На підтвердження зазначених обставин, в матеріалах справи є наявними наказ по особовому складу ТОВ "Сучасний модерн" № 580-П від 09.10.2018 року відповідно до якого ОСОБА_15 прийнятий на роботу водієм навантажувача, повідомлення про прийняття працівника на роботу (т. 1 а.с 169-170);

ОСОБА_16 по списку № 8 - зазначена відповідачем особа не є співробітником позивача і вона ніколи не мала будь-яких відносин з ТОВ «Сучасний Модерн» про що повідомлялось ГУ Держпраці у відповідях на вимоги. Зазначена особа є співробітником ФО-П ОСОБА_17 . На підтвердження зазначених обставин, в матеріалах справи є наявними наказ Фізичної особи - підприємця ОСОБА_18 по особовому складу № 4 від 05.11.2018 року відповідно до якого ОСОБА_16 прийнята на роботу продавцем непродовольчих товарів, трудовий договір № 4 від 06.11.2018 року (т. 1 а.с 177-179).

З огляду на те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 є співробітниками ФОПів, у позивача відсутній обов`язок щодо надання документів про допуск їх до роботи, так як останні не є його працівниками.

Колегія суддів звертає увагу на те, що по двом особам зі списку акту, припису, постанови взагалі відсутні будь-які підтвердження перебування вказаних осіб у трудових відносинах з позивачем або з іншим суб`єктом господарювання, а саме - відсутні письмові пояснення таких осіб, відеоматеріали з такими особами, фотоматеріали з такими особами, тощо.

В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 124-130). Крім того, в оскаржуваній постанові, приписі та в акті зазначено, що посадовими особами ГУ Держпраці було відібрано 185 пояснень від осіб, які перебували на території підприємства позивача. Однак, фактично в матеріалах інспекційного відвідування відповідача відсутні пояснення зазначених осіб, наявні ж так звані пояснення не містять підписів опитуваних осіб, у вказаних документах відсутні будь-які дані, які ідентифікують зазначених осіб, паспортні дані, посвідчення та які могли б свідчити про трудові відносин таких осіб з ТОВ «Сучасний модерн» у зв`язку з чим вони не можуть вважатись належним та допустимим доказом неоформлених трудових відносин.

Знаходження осіб, які не є працівниками позивача на території підприємства позивача під час перевірки підтверджується договорами оренди ТОВ "СУЧАСНИЙ МОДЕРН" із різними суб`єктами підприємницької діяльності, в яких і працюють зазначені особи та актами прийому-передачі до зазначених договорів (т.2 а.с. 97-234).

За змістом ст.ст. 21 і 23 КЗпП України владний суб`єкт для доведення факту існування трудових відносин повинен чітко ідентифікувати не лише особу робітника, але й предмет праці, тобто виконувану найманим працівником роботу за параметрами тривалості зносин, часу початку та завершення, місця знаходження тощо.

Так, у розумінні ст.1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» працівник - фізична особа, яка працює на підставі трудового договору на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Цивільного кодексу України фізичною особою є людина як учасник суспільних відносин. Документи, котрі посвідчують особу людини як учасника суспільних відносин, перелічені законодавцем у Законі України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Згідно ч.10 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст.8 зазначеного закону орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю).

За приписами Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є власністю Держави Україна. Таким чином, у відповідача відсутні перешкоди для здійснення документальної фіксації реквізитів документу, котрий посвідчує особу конкретного громадянина. Однак, незважаючи на вказані норми закону, посадовими особами в поясненнях не зазначено ні повних та достовірних ідентифікуючих даних осіб, не зазначено й предмет праці, тобто виконувану особою роботу за параметрами тривалості зносин, часу початку та завершення, місця знаходження тощо. В поясненнях фізичних осіб вказано лише не підтверджені паспортом або іншим ідентифікуючим особу документом ПІБ. При цьому, колегія суддів зазначає, що лише ПІБ особи не може бути достатніми ідентифікуючими фізичну особу даними. Таким чином, пояснення осіб, які містяться в матеріалах інспекційного відвідування також і з цієї підстави не можуть слугувати доказом існування трудових відносин.

Також, в постанові, акті, приписі зазначено про те, що ТОВ «Сучасний Модерн» не надано документів/відомостей або пояснень, що свідчить про допуск до роботи працівників без оформлення трудових відносин ще по 3 (трьом) особам крім описаних вище. Однак, дане свідчення не відповідає дійсності, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 по списку № 9 - зазначена відповідачем особа на момент проведення інспекційного відвідування надавала позивачу послуги за цивільно-правовим договором, докази чого надавались ГУ Держпраці у відповідь на їх вимоги. На підтвердження зазначених обставин, в матеріалах справи є наявними цивільно-правовий договір від 28.01.2019 року, додаткова угода до цивільно-правового договору від 28.01.2019 року, акт прийому наданих послуг до цивільно-правового договору від 26.02.2019 року, видатковий касовий ордер від 26.02.2019 року, лист-відповідь від 07.03.2019 року, в якому ОСОБА_1 пояснив, що підприємство виконало перед ним усі взяті зобов`язання за цивільно-правовим договором, 28.01.2019 року ним надавались пояснення інспекторам праці, а саме було повідомлено прізвище, ім`я та по-батькові, будь-яких інших відомостей він не повідомляв з причин того, що будь-яких інших запитань посадова особа йому не задавала (т. 1 а.с 150-156);

ОСОБА_2 по списку № 10 - зазначена відповідачем особа на момент проведення інспекційного відвідування надавала позивачу послуги за цивільно-правовим договором, докази чого надавались ГУ Держпраці у відповідь на їх вимоги. На підтвердження зазначених обставин, в матеріалах справи є наявними цивільно-правовий договір від 28.01.2019 року, акт прийому наданих послуг до цивільно-правового договору від 26.02.2019 року, видатковий касовий ордер від 26.02.2019 року, лист-відповідь від 06.03.2019 року, в якому ОСОБА_2 пояснив, що підприємство виконало перед ним усі взяті зобов`язання за цивільно-правовим договором, будь-які пояснення інспекторам праці 30.01.2019 року ним не надавались (т. 1 а.с 157-162);

ОСОБА_3 по списку № 11 - зазначена відповідачем особа на момент проведення інспекційного відвідування надавала позивачу послуги за цивільно-правовим договором, докази чого надавались ГУ Держпраці у відповідь на їх вимоги. На підтвердження зазначених обставин, в матеріалах справи є наявними цивільно-правовий договір від 28.01.2019 року, акт прийому наданих послуг до цивільно-правового договору від 26.02.2019 року, видатковий касовий ордер від 26.02.2019 року, лист-відповідь від 05.03.2019 року, в якому ОСОБА_3 пояснив, що підприємство виконало перед ним усі взяті зобов`язання за цивільно-правовим договором, будь-які пояснення інспекторам праці 30.01.2019 року ним не надавались (т. 1 а.с 163-168).

Зазначені обставини підтверджуються наданими на вимоги інспекторів праці цивільно-правовими договорами та актами прийому наданих послуг, що відображено в акті, приписі, постанові ГУ Держпраці, але жодним чином не прийнято до уваги при винесенні постанови.

В акті інспекційного відвідування, приписі, а так само в постанові відповідачем зазначено про притаманність трудових рис відносинам за укладеними з фізичними особами цивільно-правовими договорами, що надані відповідачу на вимогу про надання документів, однак жодної аргументації та доказів цьому не надано.

Так, відповідно до умов вказаних цивільно-правових договорів кожна з фізичних осіб виконувала певну, визначену договором роботу чи надавала послугу. У визначені вказаними договорами строки, ТОВ «Сучасний модерн» на підставі підписаних актів наданих послуг чи виконаних робіт було сплачено їх вартість на користь відповідних осіб.

У відповідності до норм Цивільного кодексу України діє принцип свободи договору. Згідно ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідачем в акті не зазначено про наявність законодавчо визначеної заборони позивачу щодо укладення вищезазначених договорів.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.ст. 902-903 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, судова колегія звертає увагу на те, що сторони, підписавши цивільно-правові договори, дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, які не суперечать нормам чинного законодавства України, що відображено у відповідних договорах. На підтвердження виконання сторонами вищезазначених договорів позивачем надані суду видаткові касові ордери.

У статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що про докази наявності у цивільно-правового договорів ознак нікчемних правочинів відповідачем в акті не зазначено, як і не надано доказів визнання судом даних договорів недійсним.

Пунктом 11 Порядку № 295 визначено права посадових осіб інспекторів праці під час здійснення інспекційних відвідувань, при цьому інспектори праці не наділені повноваженнями тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору.

Таким чином, наведені інспектором в акті твердження не можуть бути підставою для висновків, щодо допуску до роботи осіб з якими не укладено трудовий договір, оскільки між вказаними особами склались відносини цивільно-правового характеру, відповідно до цивільно-правових договорів. А дії позивача щодо укладення даних договорів не можуть бути розцінені, як фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, що свідчить про відсутність в діях позивача ознак порушення ч. 3 ст.24 КЗпП України.

Приймаючи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що посадовими особами ТУ Держпраці належним чином не досліджені обставини інспекційного відвідування та документи і пояснення, які надавались ТОВ «Сучасний Модерн» на виконання вимог інспекторів праці, у зв`язку з чим посадовими особами безпідставно зазначено про допуск позивачем до робота без оформлення трудових відносин 11 осіб, хоча фактично 3 особи, із зазначеного списку, на момент проведення інспекційного відвідування надавали послуги за цивільно-правовими договорами позивачу, 1 особа перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Сучасний Модерн», 4 особи перебували в трудових відносинах з іншими суб`єктами господарювання, 1 особа надавали послуги за цивільно-правовим договором іншому суб`єкту господарювання та 2 особи взагалі не відомі позивачу та по них відсутня будь-яка інформація.

Враховуючи викладене, а також встановивши факт відсутності в діях позивача порушень ч. 3 ст.24 та ч. 1 ст.21 КЗпП України, колегія суддів дійшла висновку про те, що накладення відповідачем штрафу не може вважатись правомірним. Чинне законодавство України не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, тому сторони договору вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Відповідно до п. 19, 20 Порядку 19 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Як вже було зазначено раніше, останнім днем інспекційного відвідування мало бути 08.02.2019 року, в цей же день повинен бути складений акт інспекційного відвідування. Надісланий же акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ складено 12.03.2019, а направлено позивачу лише 02.04.2019. Таким чином, інспектором праці порушено граничні строки направлення акту інспекційного відвідування.

Необхідним є зауважити що надана на вимогу позивача копія квитанції №605321 від 13.03.2019 щодо направлення на адресу позивача зазначеного вище акту не може слугувати належним доказом направлення такого акту, оскільки надана відповідачем квитанція №605321 від 13.03.2019 не містить даних про вміст відправлення - відправлення направлене без опису про що зазначено на квитанції.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в акті інспекційного відвідування зазначено про його проведення за участі директора підприємства - ОСОБА_19 , що не відповідає дійсності. Так, судом встановлено, що 28.01.2019 року ОСОБА_19 не була присутня під час проведення інспекційного відвідування та не приймала в ньому участі.

В акті вказано про фіксування процесу відвідування засобами фототехніки та відеотехніки.

Згідно ч.8 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) та суб`єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

Втім, складений владним суб`єктом Акт заходу державного нагляду (контролю) не містить зазначення жодних ідентифікуючих ознак пристрою відео фіксації, на який здійснювався запис перебігу подій. А текст оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами та протокол засідання з розгляду справи про накладення штрафу засвідчують, що при накладенні штрафу владним суб`єктом матеріали відеофіксації до уваги не приймались.

Судова колегія зауважує, що здійснені владним суб`єктом відеозаписи подій з огляду на відсутність ідентифікуючих ознак технічного пристрою зйомки, а також на відсутність безперервності процесу зйомки, а так само дати та часу зйомки не можуть бути взяті до уваги як належні, допустимі, достовірні та достатні докази існування трудових відносин.

Слід зазначити, що відсутність на відеозаписі дати та часу зйомки унеможливлює встановлення того факту, чи була така зйомка проведена саме під час інспекційного відвідування. Більш того, з матеріалів відеофіксації неможливо встановити в якому місці така відеофіксація здійснювалась і чи взагалі були це будівлі за адресою здійснення господарської діяльності ТОВ «Сучасний модерн». Також слід додати, що з матеріалів відеофіксації неможливо встановити факту існування трудових відносин без укладення трудових договорів. Так, жодна з описаних осіб не назвала чітко ПІБ та дату народження, не підтвердила такі дані паспортом громадянина України, та не зазначила про факт існування трудових відносин без укладення трудового договору. Крім того, відео перевірки не містить облич осіб, які на думку відповідача перебували на час перевірки в приміщенні позивача.

Також в акті інспекційного відвідування зазначено про ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування в повному обсязі у зв`язку з чим складались акти про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимоги про надання документів.

Проте, посилання відповідача на ненадання відповідної інформації під час здійснення інспекційного відвідування не відповідає фактичним обставинам, що підтверджується наданими доказами та поясненнями представника позивача.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст. 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П від 12.04.2019 року прийнята відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а отже є такою, що підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на аргументи учасників процесу, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо скасування постанови про накладення штрафу були неправильно застосовані норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН" задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року по справі № 520/6703/19 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН" про визнання протиправною та скасування постанови ГУ Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П від 12.04.2019 року.

В цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити в цій частині позовні вимоги.

Визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК4488/303/НП/2НП/ЗНП/АВ/П від 12.04.2019 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 27.12.2019 року