Справа № 338/1337/19
Суддя: Круль І. В.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1337/19

26 грудня 2019 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді Круль І.В.

з участю секретаря с/з Дроздюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, поліцейського СРПП №1 Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Гоголя Андрія Богдановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, поліцейського СРПП №1 Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Гоголя Андрія Богдановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 603511 від 14 жовтня 2019 року.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що даною постановою, яка винесена поліцейським СРПП №1 Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гоголем А.Б., на нього накладено штраф у розмірі 225 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Згідно даної постанови він визнаний винним в тому, що 14 жовтня 2019 року о 18 год. 12 хв., керуючи автомобілем марки Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі Н-09 км 287 +300 здійснив поворот ліворуч на АЗС «АNР», чим порушив вимогу дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. Однак обставини, викладені в постанові, не відповідають дійсності. Зазначив, що дійсно 14 жовтня 2019 р. о 18 год. 12 хв., керуючи автомобілем марки Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Н-09 287 біля с. Підгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області рухався в сторону смт. Богородчани і при заїзді на АЗС «АNР», яка розташована у напрямку його руху по правій стороні дороги, не перетинав суцільну лінію розмітки, тому визначені пункти ПДР не порушував. Вказав, що відповідач не бажав вислухати його заперечення, а також не представив йому жодних доказів, що підтверджують вчинення правопорушення, а саме: відео- чи фотофіксацію. Постанову винесено в його відсутності без зазначення жодного доказу вчинення ним правопорушення та направлено йому поштовим зв`язком. Вважає, що оскаржувана постанова є безпідставною і незаконною, тому просить її скасувати та закрити провадження щодо нього.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердивши безпідставність та незаконність винесеної постанови.

Представник відповідача ГУНП в Івано-Франківській області та відповідач ОСОБА_2 А.Б. в судові засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. У поданім відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУНП в Івано-Франківській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки поліцейський Гоголь А.Б. діяв в межах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 603511 від 14 жовтня 2019 року, яка винесена поліцейським СРПП №1 Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гоголем А.Б. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за те, що він 14 жовтня 2019 року о 18 год. 12 хв., керуючи автомобілем марки Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Н-09 км 287 +300 здійснив поворот ліворуч на АЗС «АNР», чим порушив вимогу дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами і доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В статті 258 КУпАП вказано, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Зі змісту оскарженої постанови вбачається, що поліцейський СРПП № 1 Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гоголь А.Б., оцінивши докази у справі, прийшов до переконання, що ОСОБА_1 порушив вимоги дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., тобто здійснив поворот ліворуч та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки.

В судовому засіданні встановлено, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Судом враховується, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази, в тому числі відеоматеріали з фіксацією події та місця порушення чи інші технічні дані щодо події, яка мала місце 14 жовтня 2019 року за участі ОСОБА_1 під час керування ним автомобілем Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 , якими керувався працівник поліції при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд вважає, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Вказаний в постанові свідок ОСОБА_3 на неодноразові виклики в судові засідання не з`являється.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 ствердив, що дійсно ОСОБА_1 14 жовтня 2019 року близько 18 год., керуючи автомобілем марки Шевроле Авео рухався зі сторони м. Надвірна в напрямку смт. Богородчани і на автодорозі біля с. Підгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області при заїзді на АЗС «АNР», яка знаходиться по правій стороні дороги, не перетинав суцільну лінію розмітки.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Жодних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували, що останній допустив порушення Правил дорожнього руху України суду не представлено, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість та необ`єктивність спірної постанови, оскільки відповідачами не підтверджено факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, наділений повноваженнями скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки не доведено та не підтверджується належними доказами вчинення позивачем адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, це виключає притягнення його до адміністративної відповідальності, винесена постанова є незаконною, а тому її слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що належним відповідачем у справі, предметом якої є оспорювання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, повинен бути відповідний орган Національної поліції, а не працівник поліції. За таких обставин у задоволенні позову в частині вимог до поліцейського СРПП №1 Богородчанського ВР Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гоголя А.Б. слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 9, 122, 247, 283, 287,293 КУпАП, керуючись ст.ст. 243-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, поліцейського СРПП №1 Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Гоголя Андрія Богдановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського СРПП № 1 Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області сержанта поліції Гоголя Андрія Богдановича від 14 жовтня 2019 року серії БАА № 603511 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні позову в частині вимог до поліцейського СРПП №1 Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Гоголя Андрія Богдановича відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча І.В. Круль