Справа № 1.380.2019.006640
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.006640
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

26 грудня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача Городиського Л.Л.,

представника відповідача Гуменюка О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Гелікон» до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про визнання незаконним та скасування висновку про вартість майна, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Гелікон» до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича, із вимогами:

-визнати незаконним та скасувати висновок про вартість майна від 30.09.2019 року по виконавчому провадженню №59505594;

-зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича призначити повторну експертизу із залученням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою судді від 13.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Протокольною ухвалою суду від 26.12.2019 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

26.12.2019 року від відповідача засобами поштового зв`язку надійшло до суду клопотання про закриття провадження у справі. У клопотанні відповідач зазначив, що оскільки оскаржувана позивачем оцінка майна здійснена в процесі примусового виконання наказу господарського суду, відтак така оцінка може бути оскаржена виключно у порядку господарського судочинства.

Представник позивача при вирішення клопотання щодо підсудності даного спору поклався на розсуд суду.

Представник відповідача клопотання про закриття провадження у справі підтримав та просив суд таке задоволити.

Третя особа у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечила.

Заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича перебуває виконавче провадження №59505594 з примусового виконання наказу №5015/1584/11, виданого 09.10.2018 року Господарським судом Львівської області про стягнення з Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Гелікон» на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» 3481903,13 грн. Приватним виконавцем винесено постанову про арешт заставного майна. Заставна вартість майна становить 3822605,31 грн.

У подальшому, відповідачем було замовлено у суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача ОСОБА_1 оцінити заставне майно легковий автомобіль універсал SUZUKI SX 4, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , балансова вартість якого становить 124129,94 грн.

30.09.2019 року суб`єктом оціночної діяльності було складено висновок про вартість майна, згідного якого транспортний засіб оцінено на суму 96655,00 грн.

Позивач, вважаючи, що така оцінка є необ`єктивною та незаконною, звернувся з означеним позовом до суду.

Отже, як встановлено судом, предметом цього позову є висновок визначення вартості майна в межах виконавчого провадження №59505594 (в якому позивач є боржником) з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 року у справі №5051/1584/11.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, рішення, дії чи бездіяльність виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду виключно у тому випадку, якщо законом не встановлений інший порядок їх оскарження.

Водночас, нормами чинного законодавства встановлені особливі правила оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця при виконанні ним судових рішень, ухвалених, зокрема, у господарських та цивільних справах.

У відповідності до ч.1 ст.74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, відповідно до ч.1 ст.339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч.1 ст.343 ГПК України).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що оскарження рішення, дії або бездіяльності виконавця під час примусового виконання ним рішення господарського суду (наказів господарського суду) здійснюється за правилами господарського судочинства.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав у сфері публічно-правових відносин, шляхом визнання недійсною оцінки майна суперечить зазначеним вище нормам, оскільки спори про визнання недійсним оцінки майна не можуть бути розглянуті у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 239 КАС України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 ст.238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Разом з тим, частиною другою статті 239 КАС України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне провадження у даній справі закрити, роз`яснивши позивачу його право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Згідно частини другої статті 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, тому позивачу необхідно повернути з бюджету сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 19, 20, 238, 239, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання відповідача про закриття провадження в адміністративній справі задоволити.

Закрити провадження в адміністративній справі №1.380.2019.006640 за позовом Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Гелікон» до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про визнання незаконним та скасування висновку про вартість майна, зобов`язання до вчинення дій.

Повернути з Державного бюджету України на користь Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Гелікон» (79071, м.Львів, вул.Кульпарківська, 230, а/с 3601; ) 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого згідно квитанції №ПН955569 від 06.12.2019 року.

Роз`яснити позивачу, що справа має розглядатись в порядку господарського судочинства.

Попередити позивача, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст.295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст ухвали складений та підписаний 29 грудня 2019 року.