Справа № 420/6743/19
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6743/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративний позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укрстрансбезпеки в Одеській області №154836 від 30.09.2019р.;

визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укрстрансбезпеки в Одеській області №166809 від 21.10.2019р.;

визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укрстрансбезпеки в Одеській області №166808 від 21.10.2019р.;

визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укрстрансбезпеки в Одеській області №166807 від 21.10.2019р.

Ухвалою від 18.11.2019 року Одеським окружним адміністративним судом дану справу залишено без руху.

28.11.2019 року (вх. № 44888/19) позивачем на виконання ухвали до канцелярії суду надано платіжне доручення про сплату судового збору, чим усунуто недоліки, зазначені в ухвалі.

Ухвалою від 03.12.2019 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

16.12.2019 року (вх. № 47696/19) представником позивача до канцелярії суду подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 17.12.2019 року Одеським окружним адміністративним судом у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

23.12.2019 року (вх. № ЕП/10172/19) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на адміністративний позов.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не може нести відповідальність за відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу, оскільки на теперішній час законодавство не містить вимоги щодо обов`язку водіїв, що здійснюють внутрішні перевезення встановлювати та використовувати контрольні прилади (тахографи) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв, а такий обовязок передбачений для міжнародних перевезень. Оскільки позивач в даному випадку здійснював внутрішнє перевезення, то не мав обов`язку по встановленню та експлуатацію тахографу.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385. Згідно з п.3.3. Інструкції, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа та інше. Виходячи з положень наведених норм, водії транспортних засобів, які обладнані цифровими тахографами повинні надавати інспектору для контролю картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, а автоперевізники зобов`язані здійснювати періодичний контроль за належним використанням водіями карток водія до цифрового тахографу. Таким чином, саме автомобільний перевізник несе відповідальність за належне використання водіями індивідуальної контрольної книжки водія або протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс» Одеському окружному адміністративному суду.

ТОВ «Бєл-Транс» зареєстровано як юридичну особу 05.08.2010 р.

(номер запису в ЄДР: 1 001730); основним видом діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41).

Судом встановлено, що 05.08.2019 о 12:00 год. співробітниками Укртрансбезпеки за місцем перевірки: а/д Н31 29+725, виявлено т/з марки DAF, державний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки 99983 д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , яким допущено порушення, передбачене ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг з перевезення вантажів без документів, перелік яких наведено у ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме картки водія до цифрового тахографа.

За результатами проведеної перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт № 169481 від 16.09.2019р. (а.с. 14).

За результатами розгляду акту № 169481 від 16.09.2019р. щодо ТОВ «Бєл-Транс» винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 154836 (а.с. 15).

Крім того, 30.08.2019р. о 15:43 год. співробітниками Укртрансбезпеки за місцем перевірки: а/д М-15 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, виявлено т/з марки DAF, державний знак НОМЕР_3 з напівпричепом марки KRONE д.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 , яким допущено порушення: перевезення вантажу згідно ТТН №ОВ-702-1855 від 29.08.2019р. з перевищенням вагових обмежень, а саме навантаження на одиночну вісь складає 13.200,00 кг, чим порушено п.22.5 ПДР, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (а.с. 19).

За результатами проведеної перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт № 179423 від 30.08.2019р. (а.с. 19).

За результатами розгляду акту № 179423 від 30.08.2019р. щодо ТОВ «Бєл-Транс» винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 166809 (а.с. 20)

Крім того, 30.08.2019 р. о 18:27 год. співробітниками Укртрансбезпеки за місцем перевірки: а/д М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ виявлено т/з марки DAF, державний знак НОМЕР_5 з напівпричепом марки STAS д.н. НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_3 , допущено порушення: перевезення вантажу згідно ТТН №ОВ-702-1855 від 29.08.2019р. з перевищенням вагових обмежень, а саме навантаження на одиночну вісь складає 11950,00 кг, чим порушено п.22.5 ПДР, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (а.с. 23).

За результатами проведеної перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт № 179425 від 30.08.2019р. (а.с. 23).

За результатами розгляду акту № 179423 від 30.08.2019р. щодо ТОВ «Бєл-Транс» винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 166808 (а.с. 24).

Крім того, 11.09.2019р. о 13:50 год. співробітниками Укртрансбезпеки за місцем перевірки: м. Кропивницький виявлено т/з марки DAF FT 95 XF480, державний знак НОМЕР_7 з напівпричепом марки 99983 д.н. НОМЕР_8 під керуванням водія ОСОБА_4 , допущено порушення, передбачене ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг з перевезення вантажів без документів, перелік яких наведено у ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме картки водія до цифрового тахографа (а.с. 28).

За результатами проведеної перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт № 157896 від 11.09.2019р. (а.с. 28).

За результатами розгляду акту № 157896 від 11.09.2019р. щодо ТОВ «Бєл-Транс» винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 166807 (а.с. 29).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначені постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів обґрунтованими, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05..04.2001р. (далі - Закон № 2344-III) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

З аналізу вказаної норми вбачається, що законодавцем не визначено вичерпний перелік документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів. Разом з тим, зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Так, абз. 11 ч.1 ст. 60 Закону № 2344 встановлена відповідальність автомобільних перевізників (штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 3 ст. 60 Закону № 2344-III при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо.

Складом такого правопорушення, є управління водієм транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку за поточний день та за попередні 28 календарних днів.

Тобто таке порушення як управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку (прим. суду - у множині) є одним порушенням, за яке встановлено одну санкцію у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі здійсненя міжнародних перевезень.

Тому застосування до позивача санкцій оскаржуваними постановами не ґрунтується на вимогах Закону № 2344-III.

В той же час, з метою офіційного з`ясування обставин у справі, судом досліджено фактичні обставини притягнення позивача до відповідальності, зокрема наявності в діях перевізника стверджуваного органом контролю порушення, в результаті чого встановлено наступне.

Відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", «Про дорожній рух» розроблено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджену наказом Наказ Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 N 385.

Ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів (п.1.2), і поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (п.1.3).

Згідно з п.1.4 Інструкції № 385 адаптація тахографа до транспортного засобу це оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР, - "калібрування";

картка це картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

контрольний пристрій (тахограф) це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

перевізники це суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом;

тахокарта це бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР;

технічне обслуговування тахографа це технічні операції з приведення тахографа у робочий стан відповідно до інструкції його виробника, які включають активацію, зчитування даних цифрового тахографа, періодичні перевірки, ремонт, заміну тахографа або пов`язаного з ним устаткування, адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Відповідно до пунктів 2.5, 2.6 Інструкції повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які атестовані відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність". Повірка цифрових контрольних пристроїв (тахографів) здійснюється один раз на шість років, аналогових контрольних пристроїв (тахографів) - один раз на чотири роки; ПСТ (пункт сервісу тахографів) виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР (Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення) періодично кожні два роки.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1. ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт (пункт 2.7 Інструкції).

Пунктами 3.3, 3.5 вказаної Інструкції передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зобов`язаний мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Перевізники зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

При цьому, відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві посилається на приписи вищезазначеного пункту 3.3 Інструкції № 385, скорочуючи її зміст та зазначаючи лише про обовязок водія т/з, обладнаного тахографом, мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до т/з та заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, ігноруючи подальші її положення. Відтак, відповідачем спотворено зміст зазначеної прескрипції та знівельовано альтернативний спосіб контролю у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, який полягає у перевірці картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа.

Отже, положеннями ст.38 Закону № 2344-III передбачена обов`язковість наявності як у перевізника, так і у водія інших документів, передбачених законодавством, а використання особистої картки водія передбачено Інструкцією № 385 у разі використання тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа.

Відповідно до ст.18 Закону № 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Відповідно до п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку №340 від 07.06.2010 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до п.6.3 Положення, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія

Таким чином, Положення допускає облік робочого часу водіїв, як тахографом, так і індивідуальною контрольною книжкою водія.

Разом з тим, не для усіх транспортних засобів вибір засобу обліку робочого часу є питання добровільного вибору власника. Враховуючи імперативні вимоги п.6.1 саме для 1) автобусів для пасажирських перевезень протяжністю понад 50 км та 2) вантажних автомобілів понад 3,5 тонн, встановлення тахографів є обов`язком, а не правом.

Пункт 6.3 про можливість використання контрольної книжки водія, стосується інших транспортних засобів, які не згадуються у п.6.1 Положення.

Таким чином, суд не погоджується з позицією позивача про те, що в нього відсутній обов`язок встановлювати тахограф.

Посилання позивача на те, що встановлення тахографів передбачене лише для транспортних засобів для міжнародних перевезень, є помилковими.

Питання обліку робочого часу водіїв під час внутрішніх перевезень врегульоване саме ч.3 ст.18 Закону, яка є відсильною до інших нормативно-правових актів.

На виконання вимог ст.18 Закону № 2344-III, Міністерством транспорту та зв`язку України і видано наказ про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який прямо висуває вимоги про обладнання вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн для внутрішніх перевезень діючими та повіреними тахографами.

Враховуючи, що перевірялися саме такі вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн, на них також розповсюджується вимога про необхідність обладнання тахографом.

У будь-якому випадку, навіть у разі, якщо позивач добровільно обрав варіант обліку робочого часу водіїв транспортного засобу за допомогою тахографу, а не контрольної книжки водія, він у такому випадку вже повинен дотримуватися вимог пов`язаних з використанням саме тахографа.

Відповідно до п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Таким чином, законодавства прямо передбачає обов`язок мати водіїв протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, у такому разі є іншим документом передбаченим законодавством, який дає право на перевезення, та які водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за:

надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, суд погоджується з відповідачем, що позивач здійснював надання послуг з перевезення вантажів без документів, перелік яких наведено у ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме картки водія до цифрового тахографа; перевезення вантажу згідно ТТН №ОВ-702-1855 від 29.08.2019р. з перевищенням вагових обмежень, а саме навантаження на одиночну вісь складає 13.200,00 кг, чим порушено п.22.5 ПДР, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р.; перевезення вантажу згідно ТТН №ОВ-702-1855 від 29.08.2019р. з перевищенням вагових обмежень, а саме навантаження на одиночну вісь складає 11950,00 кг, чим порушено п.22.5 ПДР, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. З урахуванням наведеного до позивача правомірно застосовано штрафні санкції оскаржуваними постановами про застосування адміністративно-господарських штрафів, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх скасування.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Бєл-Транс (місцезнаходження: 67600, Одеська область, м. Біляївка, вул. Отамана Головатого, буд. 65; ) до Управління Укрстрансбезпеки в Одеській області (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 4), Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14; ) про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів,- відмовити повінстю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.12.2019р.

Суддя О.М. Тарасишина

.