Справа № 520/8323/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 р. Справа № 520/8323/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року (суддя Старосєльцева О.В.; м. Харків) по справі № 520/8323/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання повторно вирішити питання стосовно виплати,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (надалі за текстом також відповідач, МОУ), про: 1) визнання протиправним та скасування п. 37 протоколу №62 від 25.05.2019р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум; 2) зобов`язання Міністерства оборони України повторно вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог: ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, Наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року та Положення "Про Міністерство оборони України" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. та Положення "Про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум" затвердженого Наказом МОУ від 26.10.2016р. № 564, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2016р. за № 1497/29627 на підставі довідки МСЕК від 08.02.2016р., згідно якої позивач при повторному огляді визнаний інвалідом III групи в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби; 3) зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Аргументуючи вимоги заявник зазначив, що має право на призначення та виплату одноразової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Однак відповідач, Міністерство оборони України, протиправно відмовив у виплаті вказаної допомоги з вигаданих міркувань.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріалів справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 та винести постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, на підставі Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, в редакції, які діяли у період з 24.01.2014 по 24.04.2019.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив дійсну строкову військову службу за призовом, під час якої брав участь у бойових діях Збройних Сил СРСР на території Демократичної республіки Афганістан, подія звільнення зі служби припала на 16.12.1987р.

24.05.2000 року заявнику вперше було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого у період проходження військової служби в ДРА. 31.01.2001р. заявнику було підтверджено ІІІ групу інвалідності.

В подальшому, згідно довідки МСЕК від 08.02.2017 року позивачу встановлено другу групу інвалідності з 31.01.2017 року з тих же самих причин.

У цілях одержання виплати у порядку ст.16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей заявник звертався до Міністерства через Харківський обласний військовий комісаріат, але одержав оформлену листом відмову.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018р. по справі №820/350/18 було визнано протиправною оформлену листом від №2809/ВСЗ від 13.11.2017р. відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у порядку ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а також зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути питання з приводу призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у порядку ст.16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згадане рішення окружного адміністративного суду було скасовано постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018р.

При цьому, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018р. було визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Постановою КМУ 975 від 2512.2103 р. "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги..." та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р., а також зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Постановою КМУ 975 від 2512.2103 р. "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги..." та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р.

За результатами розгляду надісланих на виконання судового рішення по справі №820/350/18 матеріалів звернення заявника Міністерством було вчинено відмову у виплаті, котра була оформлена п. 29 протоколу №69 від 15.06.2018р. Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

Заявник оскаржив згадану відмову у межах справи №2040/7540/18, у якій постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019р. було визнано протиправним і скасовано п. 29 протоколу №69 від 15.06.2018р. та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаної постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019р. по справі № 2040/7540/18 Міністерством повторно було розглянуто матеріали звернення заявника і 24.05.2019р. прийнято оформлене п.37 протоколу №62 рішення про відмову у призначенні виплати.

Як з`ясовано судом, вчинена Міністерством відмова ґрунтується одночасно на низці суджень владного суб`єкта, а саме: 1) заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення інвалідності в 2000 та 2001 роках не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги; 2) настанні інвалідності понад 3-місячний строк від звільнення з військової служби.

Не погодившись із указаною відмовою Міністерства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що граничний строк отримання інвалідності, яка б давала підстави для виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" сплинув після закінчення трьох місяців після закінчення зборів, оскільки позивачу як військовозобов`язаному, інвалідність встановлена значно пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, у зв`язку з чим дійшов висновку, що підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відсутні.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.10.2017 року позивач звернувся до Харківського ОВК щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2-ї групи. (а.с. 32). До заяви позивачем було надано довідку до акта огляду МСЕК від 08.02.2017, згідно якої ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 31.01.2017. (а.с. 33). За результатами розгляду зазначеної заяви позивача, відповідачем прийнято оскаржене позивачем у цій справи рішення.

Таким чином, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016 ) та Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в редакції чинній на день встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №288/349/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 760/20297/16-а, від 05 жовтня 2018 року у справі № 363/3743/16-а.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ (далі - Закон № 2232-ХІІІ).

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІІ встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з ч. 2, 9 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв.

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Положеннями пп. 1 п. 6 Порядку № 975 передбачено, що військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.

За приписами п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, строків же реалізації права на одноразову грошову допомогу не передбачено ані цим Законом, ані іншими нормативно-правовими актами.

Водночас, положеннями п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на момент встановлення інвалідності позивачу інвалідності ІІ групи) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року (далі - Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.

Проте, з 01 січня 2017 року після набрання чинності Закону № 1774-VIII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що норми ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, не передбачають можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Такий висновок, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними у постановах від 26.06.2018 по справі №750/5074/17, від 20.10.2018 по справі №820/2504/18, від 13.12.2018 по справі №820/6577/17, від 12.02.2019 по справі №816/1458/18.

За таких обставин, ІІ група інвалідності встановлена ОСОБА_1 з 31 січня 2017 року, в період, коли законодавством не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, а відтак суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про правомірність п. 37 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом №62 від 25.05.2019 р про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 по справі № 520/8323/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова