Справа № 463/10024/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2020 рокуЛьвів№ 857/13612/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Іщук Л. П.

за участю секретаря судового засідання - Коваль Т. О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2019 року в справі № 463/10024/19 (головуючий суддя - Стрепко Н.Л., м. Львів) за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся з позовом до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), в якому просив продовжити строк затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, а саме до 22 год. 40 хвилин 1 червня 2020 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що відповідач у складі групи осіб вчинив спробу незаконного, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в Республіку Польща, на напрямку 759 прикордонного знаку, територія Варяжської сільської ради Сокальського району Львівської області, внаслідок чого 1 грудня 2018 року о 22 год. 40 хв. був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Павловичі» (тип Б) відділу прикордонної служби «Павловичі». 4 грудня 2018 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. У відповідача відсутні документи, які б підтверджували законність перебування на території України, а також дозволяли легально виїхати за її межі. В ході проведення перевірочних заходів встановлено, що на територію України відповідач потрапив незаконним шляхом (відомості щодо в`їзду даного іноземця на територію України в БД «Ризик» відсутні). 4 грудня 2018 року Личаківським районним судом м. Львова відносно відповідача було прийнято рішення про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням такого в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. 22 січня 2019 року відповідач був поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України, с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області. 28 травня 2019 року Личаківським районним судом м. Львова було прийнято рішення про продовження строку затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України. З метою ідентифікації відповідача Львівським прикордонним загоном на Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України направлено запит від 14 жовтня 2019 року №21/11069 для подальшого його скерування в Посольство Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща через Посольство України в Республіці Польща. Необхідні для ідентифікації відповідача заяви та анкети заповнені відповідачем особисто. 28 жовтня 2019 року на адресу Львівського прикордонного загону від Міністерства закордонних справ України надійшла копія звернення в якому повідомляється, що запит стосовно ідентифікації та документування відповідача направлений в Посольство України в Республіці Польща щодо його подальшої передачі до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща. Однак станом на момент звернення до суду з позовом, інформації щодо встановлення особи відповідача громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надійшло.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено.

Продовжено строк затримання громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України (с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області) на строк 6 (шість) місяців, а саме до 22 години 40 хвилин 1 червня 2020 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) подав апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою застосувати заставу до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі сто прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги той факт, що апелянт заявив, що має можливість оплатити заставу, і зазначив, що кошти на сплату застави нададуть його рідні сестри, які проживають у Великій Британії. Апелянту було роз`яснено, і він добре розумів наслідки, які настануть, якщо застава не буде сплачена. Також йому роз`яснили якою може бути мінімальна, та максимальна сума застави. Відповідно, він добре усвідомлював, і погоджувався з наслідками, коли заявив суду що має можливість оплатити заставу. В підтвердження вказаного додано до апеляційної скарги копії паспортів: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт громадянки Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії від 28.11.2013, паспорт № НОМЕР_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії від 15.09.2016 p., паспорт№ НОМЕР_2 . Поряд з цим, зазначає, що позивач хоча і просить продовжити термін тримання апелянта під вартою, але жодних дій, які б дали результат щодо ідентифікації особи апелянта не здійснив, тому можна поставити під сумнів, що такі дії будуть здійсненні упродовж наступних шести місяців.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала та просить таку задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечила та просить відмовити в задоволенні такої.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Встановлено, що у складі групи осіб відповідач вчинив спробу незаконного, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в Республіку Польща, на напрямку 759 прикордонного знаку, територія Варяжської сільської ради Сокальського району Львівської області, внаслідок чого 1 грудня 2018 року о 22 год. 40 хв. був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Павловичі» (тип Б) відділу прикордонної служби «Павловичі». 04 грудня 2018 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 4 грудня 2018 року ухвалено примусово видворити відповідача і затримати його з метою ідентифікації для забезпечення примусового видворення із поміщенням його в пункт тимчасового перебування іноземців .

22 січня 2019 року відповідач був поміщений до пункту тимчасового перебуванні іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України (с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова 28 травня 2019 року продовжено строк затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

Львівський прикордонний загін 14 жовтня 2019 року направив запит до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України за №21/11069 для подальшого його скерування в Посольство Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща.

28 жовтня 2019 року на адресу Львівського прикордонного загону від Міністерства закордонних справ України надійшов лист в якому повідомляється, що запит стосовно ідентифікації та документування відповідача направлений в Посольство України в Республіці Польща щодо його подальшої передачі до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща.

Оскільки термін утримання ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в пункті тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають на території України закінчується 1 грудня 2019 року та те, що у нього відсутні документи, які надають йому право на виїзд з України, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) необхідно продовжити з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, оскільки термін утримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають на території України закінчується, у нього відсутні документи, які надають йому право на виїзд з України, відповіді з Посольства Народної Республіки Бангладеш у Варшаві щодо можливості ідентифікації відповідача не надано, рішення про видворення відповідача залишається невиконаним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 №141.

Згідно ч. 11-13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш, як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відтак, у справах про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення слід встановити, одночасну наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження.

Так, Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (далі - Інструкція) регламентовано порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Пунктом 1 розділу 6 Інструкції №353/271/150 передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

Норми ч.12 ст.289 КАС України покладає на позивача обов`язок зазначити у позовній заяві про продовження строку затримання дії або заходи, які вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця чи особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію).

Так, з долучених до матеріалів справи доказів, встановлено, що Державною прикордонною службою України надсилався запит про надання інформації до Почесного консульства Народної Республіки Бангладеш у м. Києві (а. с. 9), на який було отримано відповідь, що Почесне консульство Народної Республіки Бангладеш у м. Києві не наділено повноваженнями здійснювати заходи щодо ідентифікації громадян Бангладеш та видачі їм, у тому числі, за зверненням правоохоронних органів України, паспортних або проїзних документів для повернення до країни походження (вх. 2917/0/2-19 від 16 травня 2019 року) (а. с. 8).

З огляду на зазначене та з метою ідентифікації відповідача Львівським прикордонним загоном на Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України направлено запит від 14 жовтня 2019 року №21/11068 (разом із додатками: заява на отримання проїзного документу, анкета, копія рішення Личаківського районного суду м.Львова (українською та англійською мовами), інформаційна таблиця, фотокартки та скановані відбитки пальців у форматі IVSQ на компакт-диску) для подальшого його скерування в Посольство Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща через Посольство України в Республіці Польща. Необхідні для ідентифікації відповідача заяви та анкети заповнені відповідачем особисто. 28 жовтня 2019 року на адресу Львівського документування відповідача направлений до Посольства України в Республіці Польща щодо подальшої його передачі до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Республіці Польща (вих. 71/ВКЗ/6132-500-74051 від 28 жовтня 2019 року) (а. с. 14-17).

Однак, як встановлено, станом на момент подачі позову, інформації щодо встановлення відповідача з країни його громадянської належності чи документів, необхідних для ідентифікації даної особи, на адресу Львівського прикордонного загону - не надійшло.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що термін утримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають на території України закінчується, у нього відсутні документи, які надають йому право на виїзд з України, відповіді з Посольства Народної Республіки Бангладеш у Варшаві щодо можливості ідентифікації відповідача не надано, рішення про видворення відповідача залишається невиконаним, відтак слід продовжити строк затримання.

Покликання апелянта на те, що у нього є можливість оплатити застави, оскільки кошти на сплату застави нададуть його рідні сестри, які проживають у Великій Британії, не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки факт родинних зав`язків між відповідачем та ймовірними сестрами ОСОБА_2 і ОСОБА_5 не підтверджено жодними доказами. Крім того, відсутні документи, які б підтверджували наявність у цих осіб належної суми для сплати такої застави та наявність їхньої волі для її сплати.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2019 року в справі № 463/10024/19- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 03 січня 2020 року