Справа № 580/3681/19
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року справа № 580/3681/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулось до суду з адміністративним позовом до головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 06.11.2019 та стягнення виконавчого збору від 06.11.2019 у виконавчому провадженні №60521915.

Позов мотивовано тим, що відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавчий збір стягненню з позивача не підлягає. Крім того, виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки його виконання здійснено добровільно головним управлінням до відкриття виконавчого провадження службою ДВС.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року зобов`язано управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області протягом двох днів з дня отримання даної ухвали надати Черкаському окружному адміністративному суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №60521915. Встановлено відповідачу 2 (двохденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Зобов`язано відповідача у разі подання відзиву на позовну заяву, направити його одночасно засобами електронного та поштового зв`язку.

Копію ухвали від 16 грудня 2019 року та позовної заяви з додатками відповідачем отримано 19.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №173. Вимоги ухвали суду у встановлений строк відповідачем не виконано, тому судом керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України розглянуто справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

06.11.2019 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенко М.А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60521915 з виконання виконавчого листа №580/1291/19, виданого 16.10.2019 Черкаським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 27 листопада 2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі «Довідки про основні та додаткові види грошового забезпечення, які були виплачені сержанту за період з 1 листопада 2015 по 31 жовтня 2017», виданої в/ч НОМЕР_1 за № 440 від 07.11.2018, із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди (колонка № 12 Довідки).

В даній постанові встановлено термін виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

06.11.2019 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенко М.А. виніс постанову про стягнення виконавчого збору ВП №60521915, відповідно до якої стягнув з боржника ГУ ПФУ у Черкаській області виконавчий збір в сумі 16692,00грн.

В цей же день 06.11.2019 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 167 грн.

При цьому позивач направив відповідачу лист від 21.11.2019 за вих. №99245/08-02, у якому повідомляв, що 27.09.2019 за вих. №84623/08-02 позивач направив відповідачу лист, у якому повідомляв, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/1291/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 23.09.2019, що підтверджується протоколом індивідуального перерахунку пенсії. Щодо виплати суми перерахованої пенсії, яка складає 40904,67 грн., позивач вказував, що дана сума буде виплачуватись відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства (в редакції на час виникнення спірних відносин).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов??язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно ч.1, 2 ст.27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.3, 4 т.27 Закону №1404-VIII примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Аналізуючи наведені положення суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Судом встановлено, що позивач (боржник у виконавчому провадженні №60521915) 21.11.2019 звернувся із листом до державного виконавця, в якій він вказав, що рішення суду виконано ще 23.09.2019, що підтверджується протоколом індивідуального перерахунку пенсії від 23.09.2019.

Суд зазначає, що відповідач не надав суду доказів вчинення будь-яких доказів щодо примусового виконання рішення суду.

Натомість позивачем до суду надані докази того, що рішення суду виконане, а саме проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

При цьому наведеним листом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомлено відповідача, що нарахована за рішенням сума пенсії в сумі 40904,67 грн. буде виплачена відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» від 22.08.2018 № 649 (далі - Порядок № 649).

Зазначений порядок виплати доплати передбачено ч. 2 Порядку № 649, в якій установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Відповідно до положень Порядку № 649 питання перевірки обґрунтованості розрахованої суми а також виплати коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, вирішується в Пенсійному фонді України комісією з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі Комісія).

Названа Комісія створена у Пенсійному фонді України наказом від 29.08.2018 № 148.

У ході опрацювання наданих документів Комісія перевіряє дату ухвалення рішення суду та дату його надходження до боржника, наявність копій судових рішень або виконавчого листа, обґрунтованість розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті по рішенням суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після 01.01.2013.

Крім того, відповідно до Порядку № 649 виплата заборгованості з пенсій, що фінансуються з державного бюджету, на виконання судових рішень за період до набрання судовим рішенням законної сили здійснюється відповідно до вказаного Порядку.

Різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до рішення суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування рішення суду, за період до набрання судовим рішенням законної сили, що не включається до відомостей, починаючи з вересня, буде виплачуватися відповідно до Порядку після взяття судових рішень на облік у окремому реєстрі та після прийняття відповідного рішення Комісією Пенсійного фонду України з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Так, вказаним Порядком № 649 Уряд визначив механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат на виконання судових рішень за рахунок бюджетних коштів, прийнявши Порядок № 649.

Рішення Кабінету Міністрів України відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Бюджетного Кодексу України є частиною бюджетного законодавства.

Повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм, визначаються перше за все ст. 23 Бюджетного кодексу, а саме: будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ст. 8 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти, які виплачуються пенсіонерам за результатом зробленого перерахунку, є складовою частиною Державного бюджету, а не бюджету Пенсійного фонду.

Згідно з пунктами 20 та 20 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень, або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України, є порушенням бюджетного законодавства.

Необхідно зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Порядок № 649 прийнятий саме для реалізації вимог вищевказаного Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з урахуванням того, що виконання таких рішень суду здійснюється виключно за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті (частина 1 Порядку № 649).

Так, відповідно до абз. 3 ч. 2 Порядку № 649 термін рішення вживається в такому значенні - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо рішень», на виконання яких стягувану нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно з пунктом 3 частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Отже, враховуючи, що позивачем на виконання рішення суду добровільно здійснено перерахунок пенсії до відкриття виконавчого провадження, та беручи до уваги, що виконання рішення по справі здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо рішень» та, відповідно, Порядком № 649, суд дійшов висновку, що виконавчий збір щодо виконання рішення суду у справі № 580/1291/19 не підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Щодо правомірності постанови про стягнення витрат виконавчого провадження суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 42 Закону №1404 кошти виконавчого провадження складаються зі стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Згідно з частиною 2 статті 42 Закону №1404 витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Абзацом 3 частини 3 статті 42 Закону №1404 передбачено, що розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону №1404 на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Суд зазначає, що компетенція державного виконавця приймати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження обумовлена статтею 42 Закону № 1404.

Відповідно до пункту 2 Розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція № 512/5) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її прийняття. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження приймається на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини 1 статті 37 Закону № 1404, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 Закону № 1404. У разі якщо під час закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження не стягнуто, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і належить виконанню у порядку, встановленому Законом.

З наведених норм законодавства слідує висновок, що стягнення витрат виконавчого провадження залежить від виконання державним виконавцем судового рішення за результатами стягнутих з боржника коштів. Враховуючи, що боржник виконав рішення в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, останній не повинен нести витрати виконавчого провадження.

З огляду на викладене, відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, довів суду правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваних постанов.

Враховуючи наведені обставини, дії позивача щодо виконання судового рішення вчинені до відкриття виконавчого провадження добровільно у повному обсязі, в результаті чого підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні, що є підставою для їх скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи, що позивачем є суб`єкт владних повноважень, позов задоволено повністю і позивачем не надано доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 157, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області №60521915 від 06.11.2019 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконавчого збору в сумі 16692,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (бул. Шевченка, 185, м. Черкаси, Черкаська обл., 18000, ) №60521915 від 06.11.2019 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська обл., 18000, ) витрат виконавчого провадження в сумі 167 грн.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко