Справа № 240/10061/19
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 108080100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення,
В обґрунтування позову позивач зазначив, що Головним управлінням ДФС було проведено видано накази про проведення відносно нього фактичної перевірки та здійснено таку перевірку без повідомлення його, як суб`єкта господарювання. Позивач вказує, що з огляду на те, що фактичну перевірку було здійснено без його повідомлення та участі, то прийняті за її результатами оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та їх слід скасувати. Крім того позивач зазначає, що на його думку фактичну перевірку було здійснено відносно ФОП ОСОБА_2 , яка також здійснює підприємницьку діяльність в орендованому ним приміщенні і фактично підписала акт та яка зазначена у акті як "продавець".
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
У встановлений судом строк відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він заперечував щодо задоволення позову. В обгрунтування відзиву вказано, що фактичну перевірку було проведено з чітким дотриманням норм законодавства. Перед проведенням перевірки було здійснено контрольну закупку, а перевірка була проведена у присутності особи, яка безпосередньо здійснювала розрахункові операції, яку перед початком проведення перевірки було ознайомлено з направленням на проведення фактичної перевірки та наказом "Про проведення фактичних перевірок". Копії зазначених документів були отримані вказаною особою.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового Кодексу України було видано наказ від 05.07.2019 №1226 "Про проведення фактичної перевірки"діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі зазначеного наказу було видано направлення від 05.07.2019 №№1571, 1572 на проведення фактичної перевірки.
Перед проведенням перевірки посадовими особами ГУ ДФС в Житомирській області було здійснено контрольну розрахункову операцію за результатом якої їм було видано чек на повну суму покупки.
Після контрольної розрахункової операції особі, яка фактично проводила розрахункові операції, продавцю, а саме: ОСОБА_2 , були пред`явлені службові посвідчення, направлення на перевірку та вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки, про що ОСОБА_2 розписалась у направленнях.
встановлено факт продажу тютюнових виробів після закінченні терміну дії ліцензії, а саме: 19.09.2017 цигарки "Прима срібна червона" на суму 14,50 грн., 23.01.2018 цигарки "Прима срібна червона" на суму 333,50 грн., 18.06.2018 року цигарки "Прилуки класичні" на суму 29,40 грн, а всього було реалізовано цигарок на суму 377,40 гривень.
Вказані обставини підтверджуються наданими відповідачем копіями контрольних стрічок долучених до акту.
Також перевіркою встановлено порушення по веденню обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: не було надано накладні або будь-які інші документи на отримання вищевказаних цигарок. Здійснювавсь продаж тютюнових виробів, що не відображено по обліку.
Акт фактичної перевірки було отримано продавцем ОСОБА_2 , про що свідчить її підпис у графі "З актом перевірки ознайомлений, один примірник акту перевірки отримав".
Правомірність прийняття вказаних рішень і є предметом спору у даній справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п. 75.1.3. п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).
Порядок проведення фактичних перевірок встановлений ст. 80 Податкового кодексу України.
Згідно з п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Пунктом 80.4 ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 Податкового кодексу України (п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України).
Згідно приписів п.п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
За правилами п.80.7 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
У відповідності до п.86.1 ст. 86 Податкового кодексу України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).
За правилами п.86.5 ст. 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
Аналіз наведених норм свідчать, що ними надано право пред`явлення службових посвідчень, направлення на перевірку та вручення копію наказу про проведення фактичної перевірки не виключно суб`єкту господарювання або його представнику, а й особі, яка фактично здійснює розрахункові операції при цьому на контролюючий орган не покладено обов`язку щодо перевірки перебування особи, яка здійснює розрахункові операції у трудових відносинах з суб`єктом господарювання відносно якого проводиться фактична перевірка.
Крім того, на спростування твердження позиції позивача, що фактичну перевірку було здійснено відносно ФОП ОСОБА_2 , яка також здійснює підприємницьку діяльність в орендованому ним приміщенні свідчать копії як розрахункового документу наданого при проведенні контрольної розрахункової операції у якому вказано суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , так і копія ліцензії про право роздрібною торгівлі тютюновими виробами, строк дії якої закінчився, так і копії контрольних стрічок за змістом яких вбачається, що саме ФОП ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами після закінчення терміну дії ліцензі.
Вказані обставини дають суду підстави до висновку, що фактичну перевірки контролюючим органом було здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства, а про її проведення повідомлено особу, яка фактично здійснювала розрахункові операції, що грунтується на нормах ПК України.
Слід зазначити, що незгода позивача з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями зводиться виключно до того, що він незгоден із діями відповідача при проведенні перевірки. Водночас, будь яких доказів, які б спростовували виявлені при проведенні перевірки порушення суду надано не було.
Аналізуючи законність, прийнятого контролюючим органом рішення про застосування фінансових санкцій, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов`язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.
При цьому в пункті 58.1 статті 58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов`язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.
Зазначене цілком стосується фіскальних органів України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів, контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов`язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов`язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.
Статтею 15 Закону передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Згідно з п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг") суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Відповідно до ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Отже, зазначене правопорушення дійсне за обставини, коли платник податку здійснює реалізацію товарів, які необліковані у встановленому порядку.
З огляду на наведені норми суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки факт виявлених при проведенні перевірки порушень документально підтверджено контролюючим органом .
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено обставин на яких грунтуються його позовні вимоги тоді, як відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, обґрунтував правомірність дій при проведенні фактичної перевірки та прийнятих податкових повідомлень-рішень, а відтак позов задоволенню не підлягає.
Підстави для відшкодування судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева