Справа № 520/10846/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 р.Справа № 520/10846/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року (суддя Біленський О.О.; м. Харків) по справі № 520/10846/19

за позовом ОСОБА_1

до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харков, щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в рішенні Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 30.05.2019 року;

- зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова вчинити певні дії, провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, підстави поважності пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом, вказані позивачем у заяві, визнані судом неповажними та встановлено термін для надання до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вказаної ухали представник ОСОБА_1 надав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування представник позивача зазначив, що положення ст. 122 КАС України є саме процесуальним строком звернення до суду, а не підставою для обмеження пенсійних виплат, встановлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки ст.122 КАС встановлює строки звернення до адміністративного суду і не регламентує порядок діяльності суб`єкта владних повноважень при призначенні, поновленні, нарахуванні/перерахуванні та здійсненні виплат, встановлених зазначеним Законом. На думку позивача, застосування судами України встановленого ст.122 КАС України 6-місячного строку звернення до суду у значенні присічного строку під час прийняття до розгляду та/або вирішення питання задоволення вимог щодо стягнення / призначення / поновлення періодичних виплат, є судовою помилкою. Представник позивача зазначив, що право на відновлення пенсії позивача виникло в момент прийняття 07.10.2009 року Рішення Конституційним Судом України, яким були скасовані статті, котрі забороняли виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон. Враховуючи вищевикладене, просив суд визнати поважними вищевказані причини пропущення строку звернення до суду з позовною заявою та поновити даний строк.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (пр.Московський, б.198/3, м. Харків, Харківська область, Україна, 61082, ) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 07.10.2009 року по 30.10.2018 року - повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 та прийняти рішення про направлення справи для продовження її розгляду в частині строку, з якого має бути поновлена пенсія позивачу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин ст. 122 КАС України, не врахувавши при цьому приписи ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою встановлено, що за наявності вини органу пенсійного фонду - поновлення виплати пенсії за минулий час відбувається без обмеження будь яким строком. Позивач вважає, що він має право на поновлення виплати пенсії з дня прийняття рішення Конституційного Суду України по справі № 25-рп/2009 від 07.10.2009.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення порушеного права 31.10.2018 року, вказане звернення було розглянуто відповідачем 30.05.2019 року, лист позивачу про наслідки розгляду звернення направлено 31.07.2019 року, позовну заяву надіслано до суду 10.10.2019 року.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України строк звернення до суду з позовними вимогами за період з 07.10.2009 року по 30.10.2018 року без поважних причин, у зв`язку з чим дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню в цій частині на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами 1, 3 статті 120 КАС України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Суд зазначає, що наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності щодо захисту свого права. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, від 31 січня 2019 року у справі № 520/9721/16-а, від 03 квітня 2019 року у справі № 266/804/15-а, від 08 серпня 2019 року у справі № 426/7157/16-а.

Крім того, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року та невідновлення виплати пенсії, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

При цьому, той факт, що із заявою про поновлення пенсії позивач звернувся до відповідача 31.10.2018 року не змінює моменту, з якого він повинен був дізнатись про порушення прав. При цьому, позивач просив відповідача відновити виплату пенсії не з 07.10.2009 року, а з 28.04.2003 року, і саме з цієї дати позивачу було відмовлено в поновленні пенсії оскаржуваним рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року справа №211/5254/16-а; від 10.07.2018 року справа №404/6317/16-а; від 20.09.2018 року справа №754/3047/17; від 23.10.2018 року справа №334/3461/17; від 13.12.2018 року №607/1954/15-а.

Враховуючи викладене та положення КАС України, у позивача виникло право звернення до адміністративного суду з дати звернення до відповідача із заявою про відновлення порушеного права, тобто з 31.10.2018 року.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до вказаних правовідносин слід застосувати положення строків звернення до суду та наслідки їх пропущення.

Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.10.2019 року у справі №160/7699/18, від 20.02.2018 у справі №757/12134/14-а, від 18.09.2018 у справі №199/5647/17 та ін.

Посилання позивача на вимоги ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наведені положення Закону не поширюються на спірні правовідносини, а встановлюють строки виплати нарахованих пенсій за минулий час і не визначають строки перерахування пенсій. Крім того, припинення нарахування та виплати відбувалося на підставі чинного на той час законодавства.

Відповідно до приписів ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Слід зазначити, що наведені представником позивача підстави поважності пропущення строку звернення до суду у заяві від 05.11.2019 року не свідчать про поважність пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовна заява в частині позовних вимог за період з 07.10.2009 року по 30.10.2018 року підлягає поверненню.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року по справі № 520/10846/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 28.12.2019 року