Справа № 160/10490/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засіданняГрунської Ю.О.
представника позивача представника відповідачаТронька В.В. Баранник О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранзит" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
25.10.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртранзит» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити заходи по відшкодуванню податку на додану вартість на рахунок платника податку у сумі зазначеній у рядку 20.2 декларації з податку на додану вартість за червень 2019 року із внесенням електронного повідомленням до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформацію про узгоджені суми бюджетного відшкодування по декларації за червень 2019 року, з одночасним внесенням інформації щодо платіжних реквізитів, необхідних для перерахування сум бюджетного відшкодування на поточний банківський рахунок ТОВ «Укртранзит» в обслуговуючому банку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 року позовну заяву залишено без руху.
31.10.2019 року позивачем усунуто недоліки зазначенні в ухвалі суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.11.2019 року об 11 год.
27.11.2019 року від позивача надійшли уточнена позовна заява та додаткові докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог.
У судовому засіданні, призначеному на 03.12.2019 року представником відповідача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомитися з уточненою позовною заявою та додатковими документами. Наступний розгляд справи призначено на 10.12.2019 об 11:30год.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини наведенні в уточненій позовній заяві.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити повністю, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву від 20.11.2019 року та відзиві, що подано до суду 10.12.2019 року, і який обґрунтовано тим, що станом на момент подання заяви на бюджетне відшкодування суми ПДВ на рахунок платника у банку та на момент проведення перевірки ТОВ "УКРТРАНЗИТ" (код 30010945): відсутні підтвердження щодо операцій з демонтажу на складові частини під час транспортування думпкара моторного, які експортовані платником у березні 2019 року; потребує дослідження питання щодо фактичної сплати за придбані товар/послуги постачальникам, в т.ч. ПДВ. умови зберігання придбаних товарів, зокрема, придбаних у минулих звітних періодах: існують розбіжності згідно інформаційних баз ДФС щодо експортних операцій та даних ЄРПН щодо покупців-нерезидентів. кодів КВЕДга номенклатури товару; неможливо встановити фактичний перетин кордону та покупця-нерезиденга у зв`язку з відсутністю оригіналів митних декларацій; неправильно визначено різницю між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. Виходячи з викладеного, в порушення абзацу «б» пункту 200.4 статті 200 Кодексу, у ТОВ "УКРТРАНЗИТ" (код 30010945) відсутнє право на отримання суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, відображеної у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за червень 2019 року у сумі 1479892,0 грн. Враховуючи викладене, висновки, викладені в акті перевірки та винесені податкові повідомлення-рішення є правомірними, відповідають нормам чинного законодавства.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи.
19.07.2019 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2019 року. Разом з податковою декларацією подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у розмірі 1500000грн. Про надсилання та отримання відповідачем податкової декларації з податку на додану вартість разом з додатками до неї свідчать копії квитанцій №1 та №2, що містяться в матеріалах справи.
Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивачем подано заперечення на акт перевірки. За результатами розгляду заперечень відповідачем залишено їх без задоволення, а висновки акту перевірки без змін.
На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:
Підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугували висновки відповідача про відсутні підтвердження щодо операцій з демонтажу на складові частини під час транспортування думпкара моторного, які експортовані платником у березні 2019 року; потребує дослідження питання щодо фактичної сплати за придбані товар/послуги постачальникам, в тому числі податок на додану вартість, умови зберігання придбаних товарів, зокрема, придбаних у минулих звітних періодах; існують розбіжності згідно інформаційних баз ДФС щодо експортних операцій та даних ЄРПН щодо покупців-нерезидентів, кодів КВЕД та номенклатури товару; неможливо встановити фактичний перетин кордону та покупця-нерезидента у зв`язку з відсутністю оригіналів митних декларацій; невірно визначено різницю між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.
Підставою для включення сум податку на додану вартість до бюджетного відшкодування в податковій декларації за червень 2019 року була наявність наступних господарських взаємовідносин.
Позивачем та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Днепротехмаш» укладено договір від 01.03.2018 року №01-03/18 про поставку думпкара моторного.
Згідно з додатковою угодою від 17.01.2019 року №1 сторони дійшли домовленості, що Постачальник відвантажує думпкар моторний ЗТП.002.047-07 тягового агрегата змінного струму ОПЕ1АМ без складових частин в кількості 1 (однієї) одиниці залізницею у відповідності до креслень 5ТП.809.340СБ та інструкції ОТП.458.010Д. У відповідності з цими документами деякі частини думпкара знімаються та упаковуються в ящики, а саме: двигун АНЄМ225L4УХЛ 380В 1Р21 55кв 1500 об/мин 2(дві) одиниці, автосцепки 2 (дві) одиниці, монтаж електричний (МЕС). Таким чином думпкар приводиться в транспортувальний стан.
Демонтаж думпкара моторного на час транспортування передбачено умовами договору від 01.03.2018 року №01-03/18, а також сертифікатами якості від 21.02.2019 року №13-1/1, від 21.02.2019 року №13-2/1.
Виконання умов даного договору підтверджується, також, рахунком від 06.03.2019 року №0306-1, видатковою накладною від 06.03.2019 року №0306-1, актом прийому-передачі від 06.03.2019 року №01-03/18-Д.
Оплата, також підтверджується карткою рахунком 63.1 за період з 01.03.2018 по 31.07.2019 року та листами про зміну призначення платежу від 13.06.2019 року №13/VI, №VI-1.
Умовами договору передбачено, що приймання-передача товару здійснювалось на території завода-виробника за адресою м. Дніпро, вул. Орбітальна, 13.
За результатами взаємовідносин було складено та зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні у повному обсязі. У подальшому зареєстровано розрахунки коригування до даних податкових накладних в частині зміни номенклатури товару та коду товару згідно з УКТ ЗЕД.
Транспортування товару відбувалось на підставі укладеного позивачем з ТОВ «Вантаж» договору від 18.05.2017 року №03/Т-05-17 відповідно до умов якого ТОВ «Вантаж» надає послуги з відправки товару залізничним транспортом. Надання послуг підтверджується актом надання послуг від 31.03.2019 року №60, накопичувальною карткою від 08.03.2019 року №08030125, карткою рахунку 37.7, переліком від 08.03.2019 року №20190308, додатковими угодами до договору від 31.12.2018 року, від 01.02.2019 року, від 28.03.2019 року.
За результатами взаємовідносин ТОВ «Вантаж» було складено та зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 06.03.2019 року №6, №20.
Оплата ТОВ «УКРТРАНЗИТ» за отриманні послуги підтверджується платіжними дорученнями від 01.10.2019 року №2395, від 02.10.2019 року №2412, від 06.11.2019 року №2561, від 08.11.2019 року №2536, від 11.11.2019 року №2571.
Відповідно до пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту.
Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.
Експорт товару підтверджується митними деклараціями від 06.03.2019 року №UA110150/2019/213200, від 06.03.2019 року №UA110150/2019/213212, від 16.05.2019 року №UA110150/2019/222659, від 16.05.2019 року №UA110150/2019/222660, від 16.05.2019 року №UA110150/2019/222661 та міжнародними товаро-транспортними накладними до них, пакувальними листами.
АТ «Металоінвестлізинг» здійснило оплату за товар, що підтверджується виставленими рахунками-фактури від 15.05.2019 року №Ех-0515/01, №Ех-0515/02, Ех-0515/03 та копіями SWIFT повідомлень.
За результатами взаємовідносин позивачем складено та зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні у повному обсязі.
У процесі здійснення господарської діяльності позивач мав взаємовідносини з ТОВ «МС Трейд Україна» на підставі договору поставки від 04.03.2019 року №04/03-2019. Відповідно до умов договору ТОВ «МС Трейд Україна» здійснило на користь позивача поставку товару, а саме: заготовка зубчатого колеса, бандажі чорнові для локомотивів.
На підставі договору від 28.02.2019 року №10/19пст позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Об`єднання Євротрейд». Відповідно до умов договору ТОВ «Об`єднання Євротрейд» здійснило на користь позивача поставку товару постачання колісної пари РУ1Ш-95-Г нового формування з буксовими вузлами.
Виконання господарських взаємовідносин з цими контрагентами підтверджується наданими до уточненої позовної заяви ТТН, видатковими накладними, рахунками на оплату, оборотно-сальдовими відомостями.
Фактична сплата податку на додану вартість підтверджується копіями платіжних доручень, що містяться в матеріалах справи.
За результатами взаємовідносин з ТОВ «МС Трейд Україна» та ТОВ «Об`єднання Євротрейд» складено та зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із наступного.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Відповідно до пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
З аналізу наведених правових норм видно, що чинне законодавство не ставить для платника податків обов`язкової умови заявляти до бюджетного відшкодування від`ємне значення між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду виключно в наступному податковому періоді.
Натомість, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України.
Поряд з цим, ключовою умовою для виникнення у платника податків права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, є сплата такого податку у складі вартості товарів/послуг.
Визначення податкових зобов`язань та податкового кредиту податку на додану вартість по «першій події» відповідає також міжнародній практиці, зокрема практиці застосування податку на додану вартість в європейських державах, та законодавчо закріплено положеннями Директиви Ради 2006/112/ЄС від 28.11.2006 року про спільну систему податку на додану вартість.
Статтею 167 вказаної Директиви встановлено, що право на віднесення на зменшення податкового зобов`язання виникає за фактом виникнення податкових зобов`язань за податком, що може бути віднесений на зменшення податкового зобов`язання.
Відповідно до статті 168 Директиви Ради 2006/112/ЄС від 28.11.2006 року про спільну систему податку на додану вартість у тому обсязі, в якому товари й послуги використовуються в цілях операцій платника податку, що підлягають оподаткуванню, такому платникові податку надається право відносити на зменшення податкового зобов`язання зазначені нижче суми з податку на додану вартість, що має бути ним сплачений, у Державі-члені, в якій такий платник податку виконує зазначені операції: a) податок на додану вартість, що належить до сплати або був сплачений у такій Державі-члені, у зв`язку з поставкою такому платникові податку товарів і послуг, що були чи мають бути надані іншим платником податку; b) податок на додану вартість, що належить до сплати у зв`язку з операціями, котрі вважаються поставками товарів або послуг згідно зі статтею 18(a) та статтею 27; c) податок на додану вартість, що належить до сплати у зв`язку з придбанням товарів у межах Співтовариства згідно зі статтею 2(1) (b) (i); d) податок на додану вартість, що належить до сплати за операціями, котрі вважаються придбанням у межах Співтовариства згідно зі статтями 21 та 22; e) податок на додану вартість, що належить до сплати або був сплачений у зв`язку з імпортуванням товарів у таку Державу-члена.
З аналізу наведених норм видно, що законодавцем передбачено дві обов`язкові умови, що надають право платнику податків на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, а саме, наявність суми від`ємного значення як від`ємної різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту та фактична сплата податку грошовими коштами постачальникам товарів як у звітному, так і попередніх податкових періодах.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 05.02.2019 року у справі №819/1237/17, від 05.03.2019 року у справі № 807/782/17, від 12.11.2019 року у справі №810/933/17.
Однак, як свідчать обставини справи така кредиторська заборгованість не стосується взаємовідносин позивача з ТОВ «Науково-виробнича фірма «Днепротехмаш», ТОВ «МС Трейд Україна», ТОВ «Об`єднання Євротрейд». Зазначена кредиторська заборгованість рахується перед «Арасинтус Холдінггс Лімітед компанія», ТОВ «Евро Миг», що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 62.1.
При цьому, фактична сплата за отриманий у ТОВ «Науково-виробнича фірма «Днепротехмаш», ТОВ «МС Трейд Україна», ТОВ «Об`єднання Євротрейд» товар, у тому числі податку на додану вартість підтверджується наданими копіями платіжних доручень.
Таким чином, висновки відповідача про відсутність фактичної сплати податку на додану вартість спростовуються нормами податкового законодавства та наданими позивачем доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема, копіями платіжних доручень, які підтверджують фактичну сплату податку грошовими коштами постачальникам товарів.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з підпунктом «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника.
Загальна сума податкових зобов`язань поточного звітного періоду відображається у рядку 9 декларації з податку на додану вартість. Загальна сума податкового кредиту поточного звітного періоду відображається у рядку 17 декларації з податку на додану вартість.
Відповідно до підпункту 5 пункту 4 розділу V наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 у рядку 16 декларації з податку на додану вартість відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду). Отже, рядок 17 декларації з податку на додану вартість включає в себе значення рядка 16, у тому числі рядка 16.1.
Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду формується: рядок 17 рядок 9 декларації з ПДВ.
Таким чином, обрахунок контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду без врахування рядка 16.1 суперечить наведеним положенням норм податкового законодавства.
Доводи відповідача про наявність розбіжностей між експортними операціями позивача та даними Єдиного реєстру податкових накладних та відсутність операцій з демонтажу на складові частини під час транспортування думпкара моторного як підстава для відмови у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість судом не беруться до уваги, оскільки за аналізом наведених норм законодавства обов`язковою умовою, що надає право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, є фактична сплата такого податку грошовими коштами постачальникам товарів.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, суд зазначає наступне.
Законами України від 24.12.2015 року №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21.12.2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 Податкового кодексу України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.
Порядок визначення суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню з Державного бюджету України та строки проведення розрахунків визначенні положеннями статті 200 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року №26 затверджено Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
На підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.
У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.
Пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.
На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).
Вказані норми статті 200 Податкового кодексу України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року № 26.
Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.
Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).
Одночасно, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з положеннями частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.
Сам факт визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не призведе до ефективного відновлення права платника податків, оскільки невиконання або неналежне виконання рішення суду в частині відображення інформації про скасування податкових повідомлень-рішень, та як наслідок узгодження сум бюджетного відшкодування по декларації за червень 2019 року, призведе до необхідності повторного звернення позивача до суду.
Таким чином, оскільки податкові повідомлення-рішення, що є предметом спору у цій справі, є протиправними і підлягають скасуванню, поновлення порушених прав позивача може бути здійснено шляхом зобов`язання відповідача здійснити заходи по відшкодуванню податку на додану вартість, передбачені статтею 200 Податкового кодексу України та положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26.
У відповідності до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з вимогами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних податкових повідомлень-рішень.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 року у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 року у справі № 814/698/16, від 11.06.2019 року у справі №826/841/17.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, видно, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню у судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
На підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу надано: договір про надання юридичних послуг від 12.11.2019 року, рахунок на оплату від 12.11.2019 року №78, платіжне доручення про сплату за отримані послуги від 12.11.2019 року №2576.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 19.12.2019 року.

Суддя Р.З. Голобутовський