Справа № 160/5025/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2019 року Справа № 160/5025/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача представника відповідача Кок С.А. Свида Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, постанов
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в якому позивач просить:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 19.04.2019 року № 493-1;
визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/МГ-ФС/470 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 208650,00 грн.;
визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 14.05.2019 року № ДН2166/252/АВ/ІП-ФС/471 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 4173,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірний наказ прийнято з порушенням вимог законодавства, а саме:
звернення працівника щодо порушення стосовного нього законодавства про працю (вх. № В-78 від 23.01.2019 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області), що стало підставою для проведення перевірки фактично не існує;
адреса: АДРЕСА_1 , яка зазначена у спірному наказі фактично не існує;
Під час проведення перевірки Головне Управління Держпраці у Дніпропетровській області повинно було керуватись нормами Закону № 877-V, а не Порядку №295, а тому спірний Наказ від 19.04.2019 року № 493-І є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, позивач зазначив, що він не був повідомлений належним чином про розгляд справи про накладення штрафу, а тому оскаржувані постанови підлягають скасуванню.
Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому останній зазначив, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області при винесенні оскаржуваного наказу та постанов діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що керуючись Законом України № 877-V, Порядком № 295, відповідно до наказу Головного управління від 19.04.2019 №493-І, на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 19.04.2019 №1-Н головними державними інспекторами відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні Бабкіною В.І., та ОСОБА_2 в період з 23 квітня 2019 року по 24 квітня 2019 року проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 з питань повноти, своєчасності нарахування, виплати заробітної плати та розрахункових коштів при звільнені, дотримання вимог трудового законодавства при звільнені за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
За результатами інспекційного відвідування був складений Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ДН2166/252/АВ від 24 квітня 2019 року.
На підставі Акту №ДН2166/252/АВ винесено припис про усунення виявлених порушень №ДН2166/252/АВ/П від 24 квітня 2019 року та вручена позивачу.
07.05.2019 вх.№9656 ФОП ОСОБА_1 подано відповідь на припис про усунення виявлених порушень №ДН2166/252/АВ/П та повідомлено, що припис виконано.
В подальшому, відповідачем 02.05.2019 року прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ДН2166/252/АВ/МГ/ІП та призначено розгляд справи на 14 травня 2019 року о 09 год.00 хв.
На підставі акту №ДН2166/252/АВ були прийняті постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14 травня 2019 року №ДН2166/252/АВ/МГ-ФС/470 та № ДН2166/252/АВ/ІП-ФС/471.
Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14 травня 2019 року №ДН2166/252/ АВ/МГ-ФС/470 винесена на підставі Акту №ДН2166/252/АВ та за порушення відповідно до ч.1 ст.83. ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», п.4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затверджено постановою КМУ від 17.07.2003 №1078.

Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14 травня 2019 року №ДН2166/252/АВ/ІП-ФС/471 винесена на підставі Акту №ДН2166/252/АВ та за порушення відповідно до п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, а також застосування статті 259 Кодексу законів про працю України врегульовано Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ № 295 від 26.04.2017 (далі Порядок № 295).

Вказана постанова Кабінету Міністрів України визнана нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 826/8917/17.

Проте суд враховує, що в силу вимог ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, на час виникнення та існування спірних правовідносин Порядок № 295 був чинним та підлягав застосуванню.

Так, пунктом 2 цього Порядку передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пп. 1 п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Інспекційне відвідування щодо позивача було призначене наказом відповідача №493-І від 19.04.2019 року за цією підставою, а саме у зв`язку з надходженням до Головного управління скарги колишнього працівникам позивача ОСОБА_3 .

Щодо посилання позивача на ту обставину, що в направленні на перевірку від 19.04.2019 №1-Н зазначено інші реквізити скарги колишнього працівника, то суд зазначає, що наявність такої помилки з боку відповідача не спростовує наявність самої скарги ОСОБА_3 (вх.№Т-440 від 08.04.2019 року), яка наявна також в матеріалах справи.

Крім того, в наказі на перевірку №493-І від 19.04.2019 року зазначені відповідні реквізити скарги ОСОБА_3 (вх.№Т-440 від 08.04.2019 року).

Щодо твердження позивача, що адреси, яка зазначена в наказі та направленні не існує суд зазначає, що в матеріалах справи наявна виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.07.2017 року де вказано, що місце проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . АДРЕСА_2 . Також, в документах де затверджені штатні розписи також вказана адреса АДРЕСА_2 .

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 із наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 509).

Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що він визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 КЗпП та частинами 2-7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Згідно із пунктом 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно матеріалів справи штраф був накладений начальником Головного управління Держпраці в Одеській області, а підставою для накладення фінансових санкцій за порушення законодавства про працю був акт перевірки відповідного суб`єкта господарювання.

Відповідно до пунктів 3-7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держпраці, його заступниками, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляд.

У межах спірних правовідносин адміністративним судом не вирішується питання доцільності притягнення позивача до відповідальності, а перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, станом на момент їхнього прийняття або вчинення, за наслідками чого суд може визнати протиправними рішення та дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень, а також зобов`язати його вчинити певні дії.

Так, відповідачем надано докази направлення Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ДН2166/252/АВ/МГ/ІП від 02.05.2019 року на адресу позивача: АДРЕСА_2 .

Суд критично оцінює твердження відповідача про належне направлення позивачу повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про працю, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем вказаного рішення.

Також, суд критично оцінює доводи представника відповідача, що ГУ Держпраці в Дніпропетровській області дотримані вимоги п. 6 Порядку №509, оскільки, за п`ять днів було надіслано рекомендованим листом повідомлення про розгляд справи, адже сукупний аналіз змісту цього пункту свідчить про те, що мають бути докази повідомлення особи, відносно якої буде розглядатись справа і саме за умови належного повідомлення, сповіщення особи (що особа знає про дату, час та місце розгляду справи) та за відсутністю клопотання про відкладення, така справа може бути розглянута за відсутністю суб`єкта господарювання.

Відтак, суд дійшов висновку, що на момент прийняття оскаржуваного рішення, у відповідача були відсутні докази повідомлення про розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2128,24 грн.

Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 14.05.2019 року №ДН2166/252/АВ/МГ-ФС/470.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 14.05.2019 року №ДН2166/252/АВ/МГ-ФС/471.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в розмірі 2128,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 08 листопада 2019 року.

Суддя О.В. Єфанова