Справа № 1.380.2019.003970
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003970
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.;

за участю: представника позивача Черник В.М.,

представника відповідача Павліша О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення рішення,-

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області, відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 24.05.2019 № про застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 176439, 05 грн.

Ухвалою від 05.08.2019 суд відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначив підготовче судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Фактичною перевіркою магазину який орендує позивач для здійснення підприємницькою діяльності, ГУ ДФС у Львівській області було виявлено порушення п.11 р.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 148 від 29.17.2019 про що складено відповідний акт. Проте позивач зазначає, що до книги обліку розрахункових операцій № р/1 за період з 06.11.2018 р. по 31.03.2019 р. включно були внесені записи про суми розрахунків на підставі фіксальних звітних чеків, але не були заповнені графа 7 та графа 9 які, як вказує позивач, заповнюються тільки за бажанням суб`єкта господарювання. Оскільки висновки перевірки не відповідали фактичним обставинам, продавець у присутності якої було проведено перевірку, відмовилася підписувати акт та отримувати його примірник про що уповноваженими особами відповідача було складено акт відмови.

ФОП ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку з відсутністю його за місцем постійного проживання акту перевірки ним отримано не було. 04.06.2019 позивач отримав оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене на підставі вищевказаного акту перевірки яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції. Вважає його протиправним, таким що прийняте з грубим порушенням законодавства та підлягає скасуванню.

Вказує, що Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не містить такого поняття як оприбуткування готівки в касі, оскільки сам факт проведення розрахункової операції засвідчує факт оприбуткування грошових коштів. Таким чином, якщо суб`єкт підприємницької діяльності провів розрахункову операцію через реєстратор розрахункових операцій, то у подальшому інформація про суму виручки від здійснення такої операції не може бути ним знищена чи змінена. Крім того на переконання позивача, оскаржуване рішення винесене не тільки безпідставно, але й з порушенням порядку визначеного чинним законодавством. А застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), на думку позивача, не передбачених цим законодавством не дозволяється.

Відповідач надав відзив на позовну заяву. Позовні вимоги вважає безпідставними та такими що не підлягають до задоволення. Зазначає, що відповідно до Порядку та вимог щодо оприбуткування та видачі готівкових котів визначено в п.11 р.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого Постановою №148, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та у повній сумі оприбутковуватися. Вказує, що у акті перевірки чітко описано період неоприбуткування готівкових коштів та суму неоприбуткованих грошових коштів, а відтак санкція в сумі 176439,05 грн. відповідає сумі порушень у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми. Застосовуючи до позивача штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки, ГУ ДФС у Львівській області керувалося абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №436/95 який зважаючи на приписи Конституції України є обов`язковим для виконання.

Ухвалою без виходу до нарадчої кімнати від 29.10.2019 суд задовольнив клопотання представника позивача та допустив заміну відповідача на його процесуального правонаступника Головне управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області).

ФОП Шевчик ОСОБА_2 М. подав відповідь на відзив. Додатково зазначає, що з 01.10.2018 Порядком реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547 (з відповідними змінами) не передбачено друк та зберігання фіксальних звітних чеків в книгах ОРО та щоденне виконання записів ( у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків. На думку позивача, висновки акта перевірки є прямо суперечать нормам чинного законодавства, і рішення прийняте на його підставі відповідно є протиправним та підлягає скасування.

Ухвалою без виходу до нарадчої кімнати від 26.12.2019 суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

Суд заслухав вступне слово представників сторін, з`ясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, встановив наступне.

ГУ ДФС у Львівській області було проведено перевірку господарської одиниці (магазину за адресою АДРЕСА_1 ) суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, про що 01.04.2019 будо складено акт (довідка) №0696/13/33/РРО/.

Згідно акту, перевіркою порядку проведення розрахунків встановлено неоприбуткування готівки в сумі 35287,81 грн., а саме: відсутня занесена інформація згідно з фіскальними звітними чеками про суму розрахунків до книги обліку розрахункових операцій №р/1 за період з 06.11.2018 по 31.03.2019 включно.

У зв`язку з відмовою ОСОБА_3 (продавця ФОП ОСОБА_1 ) надати будь-які пояснення, щодо фактів викладених в матеріалах перевірки відповідно до ст. 86 Податкового кодексу України, було складено акт про відмову від підпису №287/14-07/ від 01.04.2019.

На підставі акта перевірки №0696/13/33/РРО/ ГУ ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 24.05.2019 №. Встановлено порушення п.11 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого Постановою правління НБУ від 29.12.2017 р. №148 (зі змінами та доповненнями) та на підставі п.п. 54.3.3 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України і згідно абзацу третього частини першої статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 15.06.1995 (зі змінами і доповненнями) застосовано до ФОП ОСОБА_1 суму штрафних санкцій в розмірі 176439,05 грн.

Отримавши вищевказане податкове повідомлення-рішення, ФОП ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 11.06.2019 про видачу акта перевірки. На яку супровідним листом від 02.07.2019 №32703/10/14.07-10 йому було скеровано матеріали перевірки.

Ознайомившись з вищезазначеними документами, вважаючи що перевіркою необґрунтовано та безпідставно виявлені порушення, а податкове повідомлення-рішення є незаконним та винесеним з порушенням норм чинного законодавства, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до підпункт 20.1.4. п. 20.1. статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Главою 8 ПК України визначені види перевірок контролюючих органів та порядок їх проведення. Відповідно до пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи серед іншого мають право проводити фактичні перевірки; фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Отже, контролюючий орган наділений компетенцією здійснити фактичну перевірку підприємства з питань дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюються Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 № 40/10320 (далі - Положення № 637).

Відповідно до пункту 2.2 розділу 2 Положення № 637 підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. Пунктом 7.15 розділу 7 Положення №637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Згідно з пунктом 2.6 розділу 2 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. […] У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).[…] Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулює Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року N 265/95-ВР (зі змінами та доповненнями, далі - Закон №265). Закон № 265 містить такі визначення застосованих у ньому термінів:

- реєстратор розрахункових операцій - це пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу;

- книга обліку розрахункових операцій - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг);

- фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті;

- денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Відповідно до положень статті 3 Закону № 265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;

- щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Кабінет Міністрів України постановою «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» від 18.02.2002 № 199 (далі - Вимоги № 199) затвердив вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування. Відповідно до пункту 2 Вимог № 199, поняття «фіскальні функції», «фіскальна пам`ять», «розрахункові операції», «реєстратор розрахункових операцій», «фіскальний режим роботи», «фіскальний звітний чек», «денний звіт», «контрольна стрічка» вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР.

Для цілей фіскальних вимог також використовуються такі поняття:

- Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті реєстратора;

- X-звіт - денний звіт без обнулення інформації в оперативній пам`яті;

- зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту.

Абзацом 3 пункту 11 Вимог №199 визначено, що реєстратор повинен забезпечити формування та друкування Z-звіту.

Згідно з пунктом 13 Вимог № 199 формування Z-звіту повинно виконуватися у такій послідовності: - друкування фіскального звітного чека і занесення інформації до фіскальної пам`яті; - обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті; - друкування інформації, що підтверджує обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті та дійсність фіскального звітного чека.

Пункт 14 Вимог містить такі норми:

Чеки всіх звітів повинні містити такі загальні реквізити: - назву і адресу господарської одиниці; - індивідуальний номер платника, перед яким друкуються великі літери "ПН"; - фіскальний номер реєстратора, перед яким друкуються великі літери "ФН"; - заводський номер реєстратора; - логотип виробника.

Згідно з пунктом 17 Вимог № 199 чек Z-звіту - фіскальний звітний чек повинен додатково містити такі дані (всі підсумки та суми обчислюються за зміну): - підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги) за кожною ставкою ПДВ окремо; - літерні позначення та відповідні ставки ПДВ у відсотках, а також дати їх останнього занесення (якщо таке занесення проводилося у день друкування даного фіскального звітного чека); - суми ПДВ за кожною ставкою; - підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги), продаж яких не підлягає обкладенню ПДВ; - загальний підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги) з розбивкою за формами оплати; - підсумок розрахункових операцій та суми ПДВ відповідно до абзаців другого, четвертого, п`ятого, шостого цього пункту за сумами коштів, виданих покупцям (споживачам послуг), якщо такий підсумок не дорівнює нулю; - суми готівки за операціями "службового внесення" та "службової видачі"; - кількість касових чеків (квитанцій), виданих за зміну, окремо за реалізованими товарами (наданими послугами) та виданими коштами; - номер, дату і час друкування фіскального звітного чека; - повідомлення про обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті та дійсність фіскального звітного чека.

Пункт 7 Вимог № 199 містить норму, згідно з якою усі режими роботи реєстратора повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни. В примітці Додатку до цих Вимог визначено, що підсумок розрахунків обчислюється за зміну, максимальна тривалість якої не повинна перевищувати 24 години.

Наказом Міністерства фінансів України № 547 від 14.06.2016 затверджено Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) та Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій.

Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (далі - РРО) для здійснення розрахункових операцій в готівковій та/або безготівковій формі. Цей Порядок містить визначення терміну «зміна»- період роботи РРО від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту за період роботи одного касира.

Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі та використовують розрахункові книжки та книги обліку розрахункових операцій. Пунктом 1 глави 1 розділу ІІ визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі - КОРО).

Пунктом 6 глави 4 розділу ІІ Порядку передбачено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО передбачає, зокрема: - наявність КОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; - підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; - щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що фіскальний звітний чек - це денний звіт, котрий щодня друкується в кінці зміни з обнуленням інформації в оперативній пам`яті РРО та занесенням її (цієї інформації) до фіскальної пам`яті реєстратора. Денний звіт містить інформацію про денні підсумки всіх проведених через РРО розрахункових операцій та щодня підклеюється до КОРО, а інформація цього звіту використовується для заповнення розділу 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» КОРО. Оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, то зміна (період використання РРО від обнулення оперативної пам`яті до друку фіскального звітного чеку в кінці зміни) не може перевищувати 24 годин, тому у випадку перевищення цього параметру робота РРО автоматично блокується. Отже, при щоденному використанні РРО фіскальний звітний чек друкується щодня після закінчення робочої зміни, але не пізніше 24:00 цього дня (тобто до 00:00 наступного дня).

Так, абзацом 3 частини першої статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 (зі змінами та доповненнями, в редакції Указу Президента України №802/2001 від 07.09.2001; далі - Указ № 436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, серед іншого - за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відтак у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац 3 статті 1 Указу №436/95).

Аналогічна правова позиція вже неодноразово була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 17 грудня 2018 року у справі № 810/3811/17.

У процесі розгляду справи, судом встановлено що у період з 06.11.2018 по 31.03.2019 ФОП ОСОБА_1 не вніс до книги обліку розрахункових операцій записи згідно з фіксальними звітними чеками про суму розрахунків не здійснив облік зазначених готівкових коштів у книгу обліку розрахункових операцій, тобто ним неоприбуткувана готівка в сумі 35287, 81 грн., доказів протилежного суду не надано.

За вчинення даних порушення до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 176439,05 грн, визначену у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

Стосовно покликань позивача, як на підставу оскарження податкового повідомлення-рішення на неправомірність штрафних санкцій, визначених Указом Президента України № 436/95, який суперечить п. 113.3 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Зі змісту абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» випливає, що невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

При цьому, застосовуючи до позивача штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки, відповідач керувався абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95.

Преамбулою даного Указу визначена мета його постановлення: подальше вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб`єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов`язань перед бюджетами і державними цільовими фондами.

При цьому ст. 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» від 08.06.1995, який був чинним на час прийняття зазначеного Указу, визначено, що Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення.

Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

Оскільки на законодавчому рівні визначено сферу та строк регулювання відносин щодо готівкового обігу саме приписами Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» і станом на день перевірки будь-якого закону для правового регулювання цього ж питання Верховною Радою України прийнято не було, контролюючий орган мав керуватись приписами саме названого Указу.

Отже, зважаючи на положення Конституції України Указ Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» є обов`язковим для виконання.

Стосовно покликань позивача на недотримання відповідачем порядку винесення та надсилання оскаржуваного рішення суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи акт перевірки був належним чином надісланий позивачу, що підтверджується копією конверта та рекомендованого повідомлення про вручення, а отже контролюючим органом було дотримано процедуру винесення оскаржуваного рішення, що спростовує покликання позивача на протилежне. Щодо покликань на відсутність позивача за зареєстрованим місцем проживання, суд вказує, що акт не був отриманий не з вини контролюючого органу, окрім іншого згідно акту відмови від підпису, працівник ФОП Шевчик ОСОБА_2 М. був ознайомлений з актом фактичної перевірки та йому було відомо про характер виявлених порушень.

Також суд зазначає, що згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до такого додається розрахунок штрафних (фінансових) санкцій.

Однак, як стверджує позивач, такий йому не надсилався.

Згідно з абзацом шостим пункту 58.1 статті 58 ПК України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

З матеріалів справи справді слідує, що до оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, відповідачем не додано розрахунку штрафних (фінансових) санкцій.

Проте, на думку суду, не долучення до податкового повідомлення - рішення розрахунку штрафних (фінансових) санкцій не може бути самостійною підставою для визнання протиправним та скасування такого рішення, оскільки, як зазначалось вище санкцією ст 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Суд вважає доведеним неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки за період з 06.11.2018 по 31.03.2019 на суму 22784 грн 80 коп., яка підтверджується відображеними в акті перевірки даними де чітко описано суми та дні неоприбуткування готівкових коштів, а відтак санкція в сумі 35287, 81 грн відповідає сумі порушень у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню в контексті вимог ч. 2 ст 2. КАС України, суд зазначає, що податковим органом при його прийнятті було дотримано означених вимог.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п.45 рішення в справі «Бочаров проти України», п.53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п.43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Сторонами, суду не наведено інших доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України не підлягають відшкодуванню судові витрати позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення рішення відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.12.2019.

Суддя В.М. Сакалош