Справа № 560/2971/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2971/19

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

23 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Борсука В.А.

представника відповідачів: Сороки П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року (повний текст якої складено 12 листопада 2019 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
у вересні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Т.в.о. Голови Служби І. Баканова, яке виразилось в наказі № 770-ОС від 14.06.2019 року про звільнення з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом "б" пункту 61, підпунктом "и" пункту 62 (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та пунктом 88.1 у запас Збройних сил України майора ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Начальника Управління СБУ у Хмельницькій області С. Харченко від 01.07.2019 № 99-ОС про виключення зі списків особового складу майора ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Службу безпеки України поновити майора ОСОБА_1 на посаді начальника 1 сектору відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю з відновленням усіх умов грошового забезпечення, встановлених надбавок, премій тощо;

- стягнути з Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року задоволено клопотання представника відповідачів про залишення адміністративного позову без розгляду. Позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування Наказу Служби Безпеки України від 14.06.2019 року №770-ос "По особовому складу" Про звільнення з військової служби майора ОСОБА_1 та Наказу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 01.07.2019 року №99-ос "По особовому складу" Про виключення зі списків особового складу майора ОСОБА_1 а також поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що на виконання вимог ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.10.2019 про залишення позовної заяви без руху, ним було подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Оскільки ухвалою суду від 10.10.2019 було відкрито провадження у справі, то наведені позивачем підстави пропуску строку фактично було визнано судом першої інстанції поважними. Крім того, судом першої інстанції безпідставно не застосовано вимоги ч. 1 ст. 122 КАС України, відповідно до якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Таким законом є КЗпП України, ст. 233 якого встановлює, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

16 грудня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідачів, в якому останні вказали на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просили скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що на момент винесення оскаржуваних наказів він перебував у відпустці і його викликали на службу з метою ознайомлення із вказаними наказами. При цьому, копії наказів йому не були видані, так само як і не було видано трудову книжку.

Не погоджуючись з винесеними наказами та не маючи змоги особисто отримати їх, позивач був змушений звернутися за правовою допомогою до адвоката і лише на його адвокатські запити були отримані: витяг з наказу (по особовому складу) Т.в.о. Голови ОСОБА_2 , яке виразилось в наказі № 770-ОС від 14.06.2019 року про звільнення з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом "б" пункту 61, підпунктом "и" пункту 62 (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та пунктом 88.1 у запас Збройних сил України майора ОСОБА_1 ; витяг з наказу (по особовому складу) від 01.07.2019 № 99-ОС Начальника Управління СБУ у Хмельницькій області С. Харченко про виключення зі списків особового складу майора ОСОБА_1 .

27 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху. Так, позивач мав усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити підстави для його поновлення.

09 жовтня 2019 року позивачем було подано до суду першої інстанції заяву на виконання вимог ухвали суду, до якої було додано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року було відкрито провадження у даній справі.

Приймаючи 08 листопада 2019 року оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач 01.07.2019 був ознайомлений з оскаржуваними наказами, про що він сам вказує у позовній заяві та підтверджується копіями списків співробітників, які ознайомилися з наказами №770-ОС від 14.06.2019 року, №99-ОС від 01.07.2019 року, які містяться в матеріалах справи, однак з позовною заявою до адміністративного суду звернувся лише 27.09.2019, тобто з пропуском місячного строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України. Будь-яких об`єктивних чи суб`єктивних обставин, які б позбавляли позивача можливості звернутися до суду, у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідачів судом першої інстанції не встановлено. Водночас, доводи позивача про те, що останній пропустив строк звернення з позовом до адміністративного суду через те, що витяги з наказів були надані відповідачами на адвокатські запити лише 27.08.2019 року, не визнано судом першої інстанції поважною причиною для поновлення строків звернення з даним адміністративним позовом до суду, оскільки позивач фактично не був позбавлений можливості подати позовну заяву до адміністративного суду протягом одного місяця з моменту ознайомлення із наказом про звільнення (01.07.2019) і вже під час судового розгляду справи просити суд витребувати у відповідачів оскаржувані накази.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Спірні правовідносини виникли з приводу звільнення ОСОБА_1 з публічної служби, для яких встановлено місячний строк звернення до адміністративного суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає незаконним своє звільнення або інше порушення своїх прав у цій категорії справ, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи слідує, що 12.08.2019 адвокатом Борсуком В.А. було направлено адвокатський запит до Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату з проханням надати наступні документи, зокрема, копію наказу про звільнення майора ОСОБА_1 з посади начальника І сектору відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю від 14.06.2019 та копію наказу про виключення майора ОСОБА_1 зі списків військової частини від 01.07.2019.

З пояснень, наданих представником позивача в судовому засіданні, колегією суддів встановлено, що копії вищевказаних наказів були отримані на адвокатський запит адвоката Борсука В.А. лише 27.08.2019.

При цьому, представник відповідача в судовому засіданні визнав ту обставину, що оскаржувані накази та трудова книжка особисто позивачу не видавались.

Суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що 01.07.2019, тобто в день ознайомлення позивача зі змістом наказів №770-ОС від 14.06.2019 року та №99-ОС від 01.07.2019 року йому було видано копії таких наказів.

Натомість, як зазначив Верховний Суд у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі № 520/2559/19 та від 04 грудня 2019 року у справі № 419/148/16-а строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а у справах про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач отримав копії оскаржуваних наказів лише 27.08.2019, то подавши адміністративний позов до суду 27.09.2019 ОСОБА_1 було дотримано місячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що позивач станом на момент звернення з позовом до суду пропустив місячний строк встановлений ч.5 ст.122 КАС України і, як наслідок, застосування вимог п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України шляхом залишення позовної заяви без розгляду з підстав визначених частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України є помилковим.

Колегія суддів також зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, як слідує з матеріалів справи, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити підстави для його поновлення.

09 жовтня 2019 року позивачем було подано до суду першої інстанції заяву на виконання вимог ухвали суду, до якої було додано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Однак, не надавши жодної оцінки клопотанню про поновлення строку на апеляційне оскарження, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року було відкрито провадження у даній справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при залишенні позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції помилково застосував підстави, передбачені ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України, оскільки факт пропуску строку звернення з адміністративним позовом було виявлено судом першої інстанції ще до відкриття провадження у справі, а оцінку поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду взагалі не було надано в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.10.2019, що виключає можливість суду посилатись на передчасність такого висновку.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" визначено, що суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №475/97 право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" ЕСПЛ констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28.10.1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як слідує з рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 грудня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.