Справа № 1.380.2019.004617
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/13271/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року (головуючого судді Сидор Н.Т., ухвалене у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів повний текст рішення складено та підписано 18.11.2019) у справі №1.380.2019.004617 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.09.2019 звернувся в суд з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України в якому просить зобов`язати відповідача виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для проведення перерахунку пенсії з 01.03.2018 нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням змін в грошовому забезпеченні, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2018 за № 704, включивши в таку посадовий оклад у розмірі 6550,00 грн, оклад за військовим званням «підполковник» у розмірі 1490,00 грн, надбавку за вислугу років у розмірі 40%, надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15%, надбавку за кваліфікацію «майстер» у розмірі 7%, надбавку за особливості проходження служби та премію, визначених у середніх розмірах, що фактично виплачені у березні 2018 року за посадою «начальник служби відділу матеріально-технічного забезпечення ПЗН», для проведення перерахунку пенсії з 01.03.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та задовольнити позов повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Луньо Б.М. апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у її сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 31.03.2018 за № 11/5049, що враховується для перерахунку пенсії, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.03.2018 становить 10654,00 грн, в тому числі: посадовий оклад - 6200 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 40% - 3044,00 грн.

Згідно з наявним у справі перерахунком пенсії вбачається, що пенсію позивачу перераховано з 01.05.2018, виходячи із вищевказаних сум грошового забезпечення.

22.07.2019 позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з заявою про направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку на підставі Постанови № 704 від 30.08.2017 пенсії із включенням до неї, окрім посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років, ще й щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, які виплачувались станом на 01 січня 2018 року за посадою, з якої його звільнено зі служби.

За результатами розгляду вказаної заяви листом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/Ч-11086 від 21.08.2019 позивачу повідомлено, що як ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», так і п. 1 Порядку № 45 визначають, що військові пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців перераховуються на умовах, у порядку та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідно до п. 2 та п. 3 Порядку № 45 продовжує діяти встановлений поетапний порядок проведення перерахунку військових пенсій. При цьому зазначеного, що суперечить п. 2 та п. 3 Порядку № 45 подання довідок до 25-ти регіональних управлінь Пенсійного фонду України в одноосібному порядку на підставі звернень військових пенсіонерів або ж на їх адресу.

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що позивач, покликаючись на те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018, яке набрало законної сили 05.03.2019, у справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними п. п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 та зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45, вважає, що перерахунок пенсій, призначених згідно з Законом «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється за правилами, що були передбачені до внесення змін Постановою № 103, що є підставою для видачі відповідачем нової довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, зокрема: щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України; інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після затвердження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ в редакції на момент призначення пенсії) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч. 2 ст. 51 цього Закону.

Як вбачається з наведеної норми права, вказана норма не вказує на рішення суб`єкта владних повноважень про зміну видів грошового забезпечення військовослужбовців як на підставу для перерахунку пенсії, а пов`язує її перерахунок з фактичною зміною видів грошового забезпечення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII частину 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у такій редакції: «усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України» (набрання чинності з 01.01.2017).

Таким чином, починаючи з 01.01.2017 законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 (надалі - Постанова № 103), яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, передбачено, що військовослужбовцям та деяким іншим особам перерахунок пенсій здійснюватиметься із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 1 березня 2018 року: окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Крім того, Постановою № 103 також внесено зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 (далі - Порядок № 45), зокрема: пункт 5 викладено в такій редакції: «Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням»; додаток 2 до Порядку викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 45 у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 Порядку № 45 передбачено, що Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Отже, оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 103 при перерахунку пенсії не передбачалось врахування надбавки за особливі умови служби, за службу в умовах режимних обмежень та премії, які отримував позивач, на момент виникнення у нього права на призначення пенсії, вони правомірно не були включені до довідки про розмір грошового забезпечення. Вказана Постанова № 103 була чинною та не була скасована на момент складення довідки відповідачачем та перерахунку пенсії.

Колегією суддів встановлено, що довідка про розмір грошового забезпечення від 31.03.2018 № 11/5049, що враховується для перерахунку пенсії, видана Адміністрацією Держприкордонслужби у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, містить такі складові за посадою начальник служби відділу мат.технічного забезпечення ПЗН: посадовий оклад - 6200 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 40% - 3044,00 грн. Позивачу перераховано розмір пенсії з 01.01.2018 на підставі цієї довідки.

Отже, станом на момент складення та надсилання вказаної довідки до органу Пенсійного фонду всі види грошового забезпечення, передбачені пунктом 5 Порядку №45 та пунктом 1 Постанови № 103, правомірно зазначено відповідачем у довідці. Зазначення будь-яких інших видів грошового забезпечення, окрім посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, суперечило б приписам нормативно-правового акту, яким безпосередньо врегульовано порядок перерахунку пенсій особам, яким пенсія призначена за нормами Закону № 2262-ХІІ.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабміну від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які затверджені відповідною постановою Уряду.

05 березня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишив без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2019 року касаційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду повернуто скаржнику.

Відповідно до частини 2 статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Колегія суддів зазначає, що пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб» втратили чинність з 05 березня 2019 року, як того вимагає частини 2 статті 265 КАС України.

Колегія суддів вважає, що скасування пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не дає відповідачу додаткових або нових підстав для складення нової довідки про розмір грошового забезпечення та направлення її до пенсійного органу, оскільки відповідач керувався чинними приписами Постанови № 103 та Порядку № 45 на момент надання довідки від 31.03.2018 № 11/5049.

Таким чином, із врахуванням частини 2 статті 265 КАС України до спірних правовідносин, що склались між сторонами у справі, положення пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» підлягають застосуванню.

Визнання не чинними в подальшому пунктів 1, 2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, не може мати наслідком зобов`язання відповідача до вчинення певних дій за період до 05.03.2019, оскільки цей факт не розповсюджує свою дію на правовідносини, що склались між позивачем та відповідачами до набрання відповідним судовим рішенням законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 14.06.2019 по справі №2040/6355/18.

Щодо доводів позивача, що після скасування в судовому порядку пунктів 1, 2 Постанови № 103 відповідач повинен повторно скласти та направити до органу пенсійного фонду нову довідку про розмір грошового забезпечення, суд виходить з наступного.

Специфіка призначення та перерахунку пенсій військовим пенсіонерам полягає у тому, що розмір пенсій, які призначаються за Законом № 2262-ХІІ, знаходиться у пропорційному відношенні до розміру грошового забезпечення за посадою, яку пенсіонер займав на момент звільнення зі служби або за відповідною посадою (при перерахунку пенсії). До 01.01.2017 на законодавчому рівні закріплено правило, згідно з яким підставою для проведення перерахунку пенсії була фактична зміна видів грошового забезпечення (введення додаткових видів грошового забезпечення або підвищення рівня грошового забезпечення).

Водночас після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, яким внесено зміни до частини 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ, підставою для перерахунку пенсії зазначено рішення Кабінету Міністрів України, до повноважень якого належить визначення на яких умовах та в якому розмірі слід здійснити перерахунок пенсії. Отже, саме Кабінет Міністрів України за наявності фінансових можливостей держави визначає підстави коли може бути проведено перерахунок пенсії особам, яким пенсія призначена за нормами Закону № 2262-ХІІ, але в будь-якому випадку з урахуванням закріплених в Преамбулі Закону № 2262-ХІІ вимог щодо гідного пенсійного забезпечення у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення.

Окремо слід зазначити, що вказані зміни до Закону № 2262-ХІІ не визнавалися не конституційними у встановленому порядку, є чинними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

В контексті розгляду спірних правовідносин таке рішення про перерахунок пенсії прийнято Кабінетом Міністрів України у формі Постанови № 103 та на виконання вказаної постанови було проведено перерахунок пенсії усім категоріям осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ. Отже, проведення наступного перерахунку пенсії буде наслідком прийняття Кабінетом Міністрів України нового рішення про перерахунок пенсії.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визнання протиправним та нечинним пунктів 1, 2 Постанови № 103 за відсутності рішення Кабінету Міністрів України про перерахунок пенсії не створює для відповідача обов`язку скласти та видати повторно довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу.

Щодо посилання позивача на те, що оскільки зміни в Порядок № 45 та пункти 1, 2 Порядку №103 визнані протиправними та такими, що не відповідають законодавчим актам вищої юридичної сили, то колегія суддів зазначає наступне.

Внесення змін в Порядок № 45, які визнані протиправними та такими, що не відповідають законодавчим актам вищої юридичної сили, не зобов`язує органи владних повноважень застосовувати законодавчі акти вищої юридичної сили та положення Порядку № 45 в попередній редакції.

Чинна редакція статі 63 Закону № 2262-ХІІ не містить положень про підстави, розмір та види складових перерахунку пенсії, вказуючи лише на право на перерахунок пенсії за умови прийняття відповідного Урядового рішення.

Щодо застосування положень Порядку № 45 в попередній редакції, то колегія суддів звертає увагу на те, що важливим в аспекті досліджуваного питання є проблема застосування акта, який був визнаний протиправним та нечинним за рішенням суду, а тому припинив свою дію. За загальним правилом, визнання таким, що втратив чинність, нормативного акта чи його скасування не поновлює дію актів, які ним скасовані або змінені; дія нормативного акта поновлюється шляхом прийняття аналогічного нового акта або нового акта, що містить спеціальну норму про відновлення дії попереднього акта та визначення спеціального порядку такого відновлення регулювання відповідних правовідносин. Аналогічна позиція міститься у пункті 32 Правил підготовки проектів актів КМУ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 870 від 06 вересня 2005 року. Таке ж положення міститься у пункту 2.36 Наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5 «Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів», в якому зазначено, що визнання нормативно-правового акта таким, що втратив чинність, не поновлює дію актів, які в свою чергу визнані ним такими, що втратили чинність.

«Автоматичне» відновлення судом норм правового акта також не узгоджується з положеннями Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» від 10.06.1997 № 503/97.

Отже, визнання протиправним та нечинними змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не зумовлює автоматичне відновлення дії попередньої редакції норм Порядку № 45, а отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

В свою чергу оскільки Порядком № 45 (додаток 2 до Постанови) не унормовано порядок видачі довідки про грошове забезпечення з урахуванням всіх видів грошового забезпечення (премії, надбавки за особливі умови служби), відмова у видачі такого документа не може визнаватися протиправною, оскільки в даному випадку право на перерахунок пенсії залежить від механізму його реалізації - прийняття відповідного рішення Кабінету міністрів України про перерахунок пенсії відповідним категоріям військовослужбовців з урахуванням всіх видів грошового забезпечення за посадою.

Отже, колегія суддів погоджується з відповідачем про безпідставність вимоги позивача про збільшення розміру його посадового окладу до 6550,00 грн., окладу за військовим званням - до 1490,00 грн. і відповідно виходячи із зазначеного збільшення розміру відсоткової надбавки за вислугу років, які, як він вважає, мають враховуватися для перерахунку його пенсії до більшого розміру, з огляду на таке.

Вказана вимога позивача обґрунтована тим, що згідно з приміткою 1 Додатку 1 до Постанови № 704 посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень. Натомість, відповідач розмір посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званнями, а відтак і відсоткової надбавки за вислугу років визначив із такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року.

Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Проте, Постановою №103 (набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: «установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Тобто, після прийняття відповідних змін та викладення у новій редакції вищезазначеного пункту 4 Постанови №704, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин та діє на даний час, зазначеною нормою встановлено, що з додатків до вищевказаної Постанови №704 для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням використовується саме значення відповідного тарифного коефіцієнту, а не порядок визначення розміру посадового окладу, який чітко визначений конкретною нормою, а саме пунктом 4 Постанови №704.

Відтак, доводи позивача щодо необхідності застосування при обчисленні розміру його посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата є безпідставними та необґрунтованими.

За наведених обставин, розмір посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, а відтак і відсоткова надбавка за вислугу років визначаються із такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року.

Таким чином, Адміністрація Держприкордонслужби, визначаючи розміри посадового окладу, окладу за військовими званням, відсоткової надбавки за вислугу років для перерахунку пенсії позивачу, правомірно керувалася правовою нормою прямої дії саме нормативно-правового акту, а не приміткою до додатку до цього нормативно-правового акту, яка в цій частині суперечить нормі цього нормативно-правового акту.

Доводи представника апелянта про врахування рішення Верховного Суду у зразковій справі №160/8324/19 від 17.12.2019 є необгрунтованими, оскільки дане рішення стосується, як встановлює його пункт 38 за період з 05.03.2019 з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.004617 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 26.12.2019