Справа № 440/516/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 р.Справа № 440/516/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці ДФС на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.08.2019, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, повний текст складено 06.09.19 по справі № 440/516/19 з позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці ДФС про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці ДФС України (надалі - відповідач), з урахуванням уточненої позовної заяви, про скасування рішення Полтавської митниці ДФС України щодо коригування митної вартості товару від 22.12.2018 №UA806020/2018/000076/2.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА806020/2018/000076/2 від 22 грудня 2018 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39421072, вул. Анатолія Кукоби, 28, м. Полтава, 36022) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1439 грн. 09 коп. (одна тисяча чотириста тридцять дев`ять гривень дев`ять копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за митною декларацією №UA806020/2018/214981 відповідачем проведено коригування митної вартості товару відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, зокрема, виявлено розбіжності у документах, що підтверджують митну вартість: до митного оформлення позивачем не надано договору купівлі-продажу, на який було наявне посилання у рахунку-фактурі, та вартість аналогічного транспортного засобу з врахуванням його комплектності та пробігу згідно електронного каталогу SchwackeNet становить 16450 Євро. Зазначає, що декларантом до митного оформлення 22.12.2018 була подана нова митна декларація №UA806020/2018/215082, в якій митна вартість скоригована відповідно до оскаржуваного рішення №UA806020/2018/000076/2, та за якою нараховані митні податки в повному обсязі були сплачені позивачем до Державного бюджету. Стверджує, що суд першої інстанції не встановив обставини, що мають значення для справи, а саме: дійсну вартість ввезеного товару.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду апеляційної скарги, що між DAT AUTOHUS AG (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі - продажу № VAR0048520 від 11.12.2018, за умовами якого покупець замовляє у продавця наступний автомобіль малої вантажопідйомності на загальних умовах угоди, які далі додаються та вивішені у вестибулі торгової філії, а також опублікованих на сайті, які можна завантажити. Покупець згодний із застосуванням загальних умов угоди. Вартість вказаного автомобіля 11756,30 євро: транспортний засіб AUDI А4 AVANT 2.0 TDI (1 одиниця), ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , наявність раніше отриманих пошкоджень - "так", попереднє використання - "звичайне застосування", кількість ключів - "2".

21.12.2018 декларантом подано до митного органу митну декларацію №UA806020/2018/214981 на "Легковий автомобіль марка AUDI, модель А4 AVANT - 1 шт., ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , 5 місць включаючи місце водія, кількість дверей - 5, призначення легковий, тип двигуна - дизель, номер двигуна - НОМЕР_3 , тип кузова універсал", валюта та загальна сума за рахунком (графа 22) - EUR 11756,30, ціна товару (графа 42) - 11756,3000, код МВВ (графа 43) - 1 (а.с. 79-80).

22.12.2018 Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА806020/2018/000076/2 (а.с. 19-20), яким із застосуванням шостого методу була відкоригована митна вартість товару за одиницю та визначена у сумі 16450 EUR за "1. Легковий автомобіль марка AUDI, модель А4 AVANT - 1 шт., ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , 5 місць включаючи місце водія, кількість дверей - 5, призначення легковий, тип двигуна - дизель, номер двигуна - НОМЕР_3 , тип кузова універсал; колір сірий, робочий об`єм двигуна 1968 см3; потужність двигуна 110 kW, календарний рік виготовлення - 2015; модельний рік виготовлення - 2015, колісна формула 4х2, який був у використанні, транзитний номер ROW201В. Автомобіль призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. На ТЗ відсутня комплектація військового призначення. ТЗ без радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв. Торгівельна марка - AUDI; Виробник "AUDI АG". Країна виробництва: Німеччина".

Вказане рішення вмотивовано тим, що коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 МКУ у зв`язку з тим, що виявлено розбіжності у документах, що підтверджують митну вартість товару. На виконання вимог статті 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснено під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Оскільки відбулося спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з можливим заниженням митної вартості, митним органом було здійснено контроль за правильністю визначення митної вартості. В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість, містять розбіжності, а саме: 1) В рахунку-фактурі №VR0057312 від 12.12.2018 міститься посилання на договір купівлі-продажу №VAR0048520 від 11.12.2018, який до митного оформлення не поданий; 2) Перед поданням митної декларації декларант подавав заяву на проведення консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. 3а результатами консультації декларанту було повідомлено, що вартість подібних товарів становить 16450 EUR; 3) Відповідно до інформації з електронного каталогу SchwackeNet вартість задекларованого транспортного засобу, з врахуванням його комплектації та пробігу, становить 16450 EUR. Проведено консультацію з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в декларанта та в митному органі. Відповідно до ст. 33 МКУ митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Так, рівень заявленої декларантом митної вартості товару становить 11756,30 ЕUR/шт., а рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками відповідно до інформації з АСАУР та вартість задекларованого транспортного засобу, з врахуванням його комплектації та пробігу згідно електронного каталогу SchwackeNet, становить 16450 EUR/шт. Під час консультацій декларанта відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МКУ зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 2) платіжні, касові документи, що стосуються товару; 3) інші документи за його бажанням. Декларант у відповідь повідомив, що не має змоги протягом 10 днів надати документи підтверджуючі митну вартість. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до ч. 2 ст. 58 МКУ не може бути прийнятий у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості містять розбіжності). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 МКУ. Визначена митна вартість товару ґрунтується на інформації з електронного каталогу SchwackeNet з врахуванням комплектації та пробігу задекларованого транспортного засобу та становить 16450 EUR.

Не погодившись з рішенням Полтавської митниці ДФС України щодо коригування митної вартості товару від 22.12.2018 №UA806020/2018/000076/2, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до митниці подано всі документи, необхідні для визначення митної вартості товарів за першим методом, а тому рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням шостого методу визначення митної вартості є протиправним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частиною 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

В силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин 2, 3, 6, 7 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1, 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 2 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина 3 статті 58 Митного кодексу України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).

За частиною 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і підставою його незастосування є, обставини, визначені ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України, та якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 9 статті 58 Митного кодексу України розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

З огляду на матеріали справи, 21.12.2018 декларантом подано до митного органу митну декларацію №UA806020/2018/214981 на "Легковий автомобіль марка AUDI, модель А4 AVANT - 1 шт., ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , 5 місць включаючи місце водія, кількість дверей - 5, призначення легковий, тип двигуна - дизель, номер двигуна - НОМЕР_3 , тип кузова універсал", валюта та загальна сума за рахунком (графа 22) - EUR 11756,30, ціна товару (графа 42) - 11756,3000, код МВВ (графа 43) - 1 /а.с. 79-80/.

До вказаної митної декларації №UА806020/2018/214981 від 21.12.2018 позивачем надавалися наступні документи:

- договір купівлі - продажу №VAR0048520 від 11.12.2018 /а.с. 23-27, 147/;

- рахунок №VR0057312 від 12.12.2018 /а.с. 83, 142/;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА20903/2018/70457 від 15.12.2018 /а.с. 84-85, 140-141/;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 02.07.2015 /а.с. 28-31, 86-91/;

- висновок експертного дослідження №21/6349/4028 від 18.12.2018 /а.с. 32/;

- договір про надання послуг по митному оформленню (декларуванню) вантажів №24 від 12.12.2018 /а.с. 92-93/;

- митна декларація країни походження № НОМЕР_5 від 12.12.2018 /а.с. 94-96/;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 , виданий 11.04.2018 /а.с. 147/;

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий 26.07.2000 /а.с. 148-150/;

- документ про присвоєння позивачу ідентифікаційного номера /а.с. 151/.

Фактично між сторонами виник спір з приводу визначення митної вартості ввезеного позивачем на митну територію України автомобілю. Підставою для застосування іншого методу визначення митної вартості, ніж перший - за ціною договору, слугувало те, що уповноваженою особою позивача до переліку документів, що надавалися до митниці, не надано копію договору купівлі - продажу.

Водночас як встановлено в суді першої інстанції та не спростовано в суді апеляційної інстанції, договір купівлі - продажу №VAR0048520 від 11.12.2018 надався до відповідача в день подання заяви, що підтверджується штампом Полтавської митниці ДФС за 21.12.2018 "Під митним контролем" (а.с. 23-26).

Отже вказаний договір купівлі-продажу №VAR0048520 від 11.12.2018, який містить ціну товару, що імпортується, надавався позивачем митному органу для митного контролю 21.12.2018, тобто до дня винесення відповідачем оскаржуваного рішення (до 22.12.2018). Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що рахунок №VR0057312 від 12.12.2018 /а.с. 83, 142/ також містить ціну товару, що імпортується, а саме легкового автомобіля марки AUDI, модель А4 AVANT - 1 шт., ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 - 11756,30 Євро.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що документ за написом "Kaufvertrag" № VAR0048520, який суд першої інстанції ідентифікував як другий аркуш договору купівлі - продажу, за своєю суттю є заявою про згоду на обробку інформації щодо персональних даних позивача у зв`язку з наданням йому інформаційних послуг, та не містить інформації про предмет договору та вартість товару, колегія суддів відхиляє.

Так, позивачем до позовної заяви долучено копію вказаного договору із належним перекладом з німецької на українську, здійсненого Бюро перекладів України "Азбука" (а.с 25, 25). З вказаного перекладу договору вбачається, що документ за написом "Kaufvertrag" № VAR0048520 є договором купівлі-продажу, сторонами якого є DAT AUTOHUS AG (продавець) та ОСОБА_1 (покупець). При цьому, в договорі чітко зазначено вартість транспортного засобу - 11756,30 Євро.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що ціна товару в сумі 11756,30 Євро, що зазначена позивачем у митний декларації № UА806020/2018/214981 від 21.12.2018, повністю відповідає ціні, вказаній у договорі купівлі-продажу №VAR0048520 від 11.12.2018 та рахунку №VR0057312 від 12.12.2018, а отже підтверджується документально та піддається обчисленню.

Окрім іншого, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UА806020/2018/000076/2 від 22 грудня 2018 року зазначає, що визначена митна вартість товару ґрунтується на інформації з електронного каталогу SchwackeNet з врахуванням комплектації та пробігу задекларованого транспортного засобу та становить 16450 EUR.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Митного кодексу України у державній митній справі можуть застосовуватися інформаційні, телекомунікаційні та інформаційно-телекомунікаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані органами доходів і зборів.

Частинами 4, 5 ст. 31 Митного кодексу України встановлено, що інформаційні, телекомунікаційні та інформаційно-телекомунікаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані органами доходів і зборів, є державною власністю і закріплюються за відповідними органами доходів і зборів.

Можливість використання для здійснення державної митної справи інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення, а також порядок і умови їх застосування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 1.2 наказу Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" наказано начальникам регіональних митниць, митниць забезпечити: підрозділи, що здійснюють контроль за визначенням бази оподаткування транспортних засобів, вузлів та агрегатів, джерелами цінової інформації - довідниками: "Superschwacke", "Schwackeliste", "Schwackeliste Trailertax" видавництва "Eurotax", "Used Car Guide", "Travel Trailer Guide" видавництва "Kelley Blue Book Auto market report", з обов`язковим оновленням щокварталу.

Однак, довідник SchwackeNet безпосередньо не визначений наказом Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" як джерело цінової інформації та відповідачем не доведено наявності права митного органу на використання для здійснення державної митної справи вказаного вище довідника SchwackeNet.

Більш того, надана до суду відповідачем роздруківка з довідника SchwackeNet, на яку наявне посилання в оскаржуваному рішенні, складена німецькою мовою та не містить перекладу /а.с. 164-166/, з вказаної роздруківки неможливо достовірно встановити, чи відповідає інформація, зазначена у довіднику щодо транспортного засобу, комплектації та пробігу імпортованого легкового автомобіля марки AUDI, модель А4 AVANT - 1 шт., ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 . Відповідачем не доведено врахування при здійсненні оцінки імпортованого транспортного засобу за резервним методом з використанням SchwackeNet пошкоджень імпортованого транспортного засобу, які були отримані ним раніше, що також впливає на ціну транспортного засобу.

З огляду на вищевикладене,колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про помилковість висновків відповідача про те, що вартість подібного імпортованому позивачем транспортного засобу становить 16450 EUR.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що рішення Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА806020/2018/000076/2 від 22 грудня 2018 року прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника апеляційної скарги про правомірність оскаржуваного рішення з підстав того, що позивачем після винесення оскаржуваного рішення подано іншу митну декларацію № UA806020/2018/215082 від 22.12.2018 (а.с. 102-103).

Частиною 1 ст. 24 Митного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

За таких обставин, колегія суддів не може обмежити право позивача на звернення до суду якщо позивач уважає, що рішенням про коригування митної вартості товарів порушено його права або законні інтереси.

Також колегія суддів відхиляє аргументи заявника апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не встановлено дійсну вартість товару, адже в межах спірних правовідносин підлягало з`ясуванню питання правомірності дій митниці в частині дотримання процедури прийняття рішення про визначення митної вартості транспортного товару та надання позивачем повного пакету документів, що виключало можливість обчислення митної вартості товару за шостим методом. Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що митницею не долучено до матеріалів справи належних та достатніх доказів, які б викликали у суду апеляційної інстанції обгрунтовані сумніви у тому, що ціна, яка зазначена в наданому позивачем договору купівлі - продажу, відрізняється від дійсної вартості транспортного засобу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 по справі № 440/516/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 28.12.2019.