Справа № 300/1985/19
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2019 р. справа № 300/1985/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною відмову органу опіки та піклування з приводу відмови щодо звернення у суд з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та зобов`язати орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернутись у суд із позовною заявою щодо позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що органом опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради безпідставно відмовлено щодо звернення у суд із позовною заявою в інтересах малолітнього ОСОБА_2 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . Вважає, що відповідач зобов`язаний звернутись до суду за захистом прав малолітнього, оскільки згідно постанови апеляційного суду від 04.07.2018 на орган опіки та піклування покладено контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківського обов`язку. З моменту винесення вказаного рішення відповідачем жодних дій не вчинено. На звернення до органу опіки та піклування з метою вжиття заходів щодо представництва працівника опіки інтересів малолітньої особи в суді відповідачем надана відповідь, якою відмовлено у такому представництві. Одночасно відповідачем надіслано витяг з протоколу №5 від 06.06.2019, яким оформлене рішення комісії з питань захисту прав дитини , щодо відмови у задоволенні заяви малолітнього ОСОБА_2 та який містить рекомендацію матері повторно звернутись в суд з позовом про позбавлення батьківських прав, у випадку, якщо вона вбачає порушення прав дитини. Позивач вважає вказане рішення протиправним, таким що порушує права та інтереси дитини.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року адміністративний позов залишено без руху у зв`язку з недоліками позовної заяви.

17.10.2019 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач скористався своїм правом подати відзив на позов, який надійшов на адресу суду 07.11.2019 (а.с. 43-48). Згідно поданого відзиву представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними з огляду на відсутність протиправності при прийнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 . Вважає вказане рішення прийнятим в межах наданих повноважень, та таким, що жодним чином не порушує право дитини на захист її інтересів. Вказує, що законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей у суді є батьки. Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років захищають відповідно їх батьки, усиновлювачі, опікуни. Вважає, що твердження матері про те, що дитина перебуває у складних життєвих обставинах не відповідають обставинам справи, що підтверджується, в тому числі, висновком оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 від 15.03.2019. Враховуючи вищенаведене просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач скористалась правом подання відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 15.11.2019 (а.с. 71-72).

Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Згідно листа від 14.06.2019 Службою у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської області 14.06.2019 повідомлено ОСОБА_4 про розгляд повторного звернення на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо поданням органом опіки та піклування позову до суду про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. До вказаного листа додано копію витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 06.06.2019 (а.с. 28-31).

Як встановлено із змісту листа та протоколу комісією розглянуто питання щодо розгляду звернення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо позбавлення його батька ОСОБА_3 батьківських прав. За результатами розгляду вказаного питання комісія з посиланням на норми Сімейного кодексу України, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», постанову Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Положення про комісію з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради було відмовлено у задоволенні заяви малолітнього ОСОБА_5 , 2009 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та рекомендовано матері ОСОБА_1 у випадку, якщо вона вбачає порушення прав дитини, повторно звернутись в суд з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно сина ОСОБА_5 , 2009 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, враховуючи зміст позовних вимог, при розгляді справи дослідженню підлягають відповідність прийнятого рішення про відмову органу опіки та піклування щодо звернення із позовною заявою до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Також позивач посилається на те, що ОСОБА_6 є дитиною, яка перебуває у складних життєвих обставинах. При цьому, вказує, що згідно п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року., на відповідача покладено обов`язок безпосереднього ведення справ і координації діяльності стосовно захисту прав дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Вказує, що згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» держава гарантує всім дітям рівний доступ до безоплатної правової допомоги, необхідної для забезпечення захисту їхніх прав, на підставах та в порядку, встановлених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Статтею 56 Цивільного кодексу України визначено, що органами опіки та піклування є в тому числі виконавчі органи міських рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюється законом та іншими нормативно-правовими актами.

Нормою, яка регулює можливість звернення до суду органом опіки та піклування з питань позбавлення батьківських прав є стаття 165 Сімейного кодексу України, згідно якої право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Вказаною нормою закріплено право, а не обов`язок звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. При цьому, таким правом наділені поряд з іншими також один із батьків.

При прийнятті рішення щодо реалізації права встановленого законом орган опіки та піклування, як суб`єкт владних повноважень наділений за наявності достатніх підстав правом на звернення до суду, при цьому норма, яка б покладала обов`язок на орган опіки та піклування у законодавстві відсутня.

Реалізація права на звернення органу опіки та піклування до суду із позовною заявою передбачає наявність підстав для такого звернення. При цьому така наявність чи відсутність підстав визначається органом опіки та піклування в кожному окремому випадку ним самостійно.

Суд зазначає, що рішення прийнято у межах повноважень та у спосіб визначений законодавством, та з врахуванням змісту листа №Р/1574 від 14.06.2019 містить належну мотивацію його прийняття із посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Вирішуючи вказаний спір, суд також приймає до уваги мотиви наведені відповідачем у відзиві на позов щодо безпідставності твердження матері, що ОСОБА_6 є дитиною, яка перебуває у складних життєвих обставинах у розумінні статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», оскільки згідно висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 (а.с. 58) за результатами оцінювання потреб з`ясовано, що складні життєві обставини відсутні, а також підтверджено здатність матері забезпечувати потреби дитини. Таким чином, ОСОБА_6 не є дитиною, яка перебуває у складних життєвих обставинах у розумінні статті 1 Закону України «Про охорону дитинства». Інших доказів, які б підтверджували зворотнє суду не надано.

Щодо посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на норму частини 2 статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» де встановлено, що держава гарантує всім дітям рівний доступ до безоплатної правової допомоги, необхідної для забезпечення захисту їхніх прав, на підставах та в порядку, встановлених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, то вказана норма не регулює спірні правовідносини, оскільки із заявою про надання безоплатної первинної правової допомоги позивач не звертався, а орган опіки та піклування виконкому Івано-Франківської міської ради не є органом, який у відповідності до чинного законодавства України надає безоплатну вторинну правову допомогу.

За таких обставин судом не встановлено протиправності рішення комісії з питань захисту прав дитини, щодо відмови у задоволенні заяви малолітнього ОСОБА_2 , яке оформлене протоколом №5 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 06.06.2019. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернутись у суд із позовною заявою щодо позбавлення батьківських прав, оскільки така вимога є похідною.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову розподілу судових витрат не передбачено.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (код 36498179, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.