Справа № 200/13236/19-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 р. Справа№200/13236/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (за місцезнаходженням: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду звернувся із позовною заявою ОСОБА_1 (далі позивач) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 01 січня 2019 року щодо застосування до пенсії позивача законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам;

- зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити борг та пенсію за віком відповідно до заяви на загальних підставах без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року відповідача зобов`язано поновити нарахування та виплату пенсії з 01 грудня 2017 року. Рішення до цього часу не виконано, пенсія не виплачена. 25 вересня 2019 року він звернувся із заявою до відповідача з проханням в добровільному порядку виплатити йому пенсію та надати на законних підставах, оскільки він з серпня 2016 року проживає на підконтрольній території України м. Селидове Донецької області. Відповідачем надана відповідь, що в рішенні суду від 23 червня 2018 року не зазначено, що йому не належить статус ВПО, у зв`язку з чим, виплата пенсії буде здійснена на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Також відповідачем надана довідка № 5611, що згідно інформації з Інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи «АРКАН», про знаходження на не підконтрольній території України понад 60 днів,а також у зв`язку із відсутністю реєстрації довідки внутрішньо переміщеної особи,йому припинена виплата пенсії з 01 січня 2019 року. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки порушує його конституційна права та право на пенсійне забезпечення. У зв`язку з чим, звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року позовна заява залишена без руху (арк. справи 23-24).

28 листопада 2019 року позивачем подана заява разом із оригіналом квитанції про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. (арк. справи 26-27).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 1-2).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС - України), у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

23 грудня 2019 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. У відзиві зазначив, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 06 вересня 2016 року, відповідно до паспортних даних позивач був зареєстрований за адресою: м. Донецьк. З 31 серпня 2016 року позивач зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 А. Розпорядженням від 23 листопада 2017 року виплату пенсії за віком позивачу припинено з 01 грудня 2017 року, згідно постанови КМУ від 01.01.2014 року № 509, у зв`язку із відсутністю довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. В розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки позивач зареєструвався на підконтрольній території після початку проведення АТО, отже він є переміщеною особою. У зв`язку з відсутністю у позивача діючої довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, пенсія не виплачується. Зазначає, що для поновлення виплат позивачу необхідно звернутись до відповідача із діючою довідкою, яка підтверджує, що позивач є внутрішньо переміщеною особою. Щодо виплати позивачу пенсії за минулий період, відповідач зазначає, що станом на теперішній час КМУ не прийнятий окремий порядок погашення заборгованості по пенсії з пенсійних виплат за рішенням суду. На підставі зазначеного, просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, з 16 лютого 2011 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 31 серпня 2016 року позивач знятий з реєстрації місця проживання у місті Донецьку, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 « АДРЕСА_4 », що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (арк. справи 14-16).

31 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою на запит його пенсійної справи з Київського району м. Донецька, з метою отримання пенсії за адресою: АДРЕСА_2 , вул АДРЕСА_5 Толбухіна, буд. 1 «А» (45).

14 вересня 2016 року електронною поштою надійшла електронна пенсійна справа відносно ОСОБА_1 (арк. справи 45 зворотній бік).

Розпорядженням Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23 листопада 2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті пенсії, у зв`язку із відсутністю довідки про реєстрацію,згідно Постанови КМУ від 01.10.2014 року № 509 (арк. справи 47).

З представленої довідки відповідача від 16 грудня 2019 року вбачається, що позивач знаходиться на обліку та отримував пенсію за віком. Місячний розмір пенсії з 01 вересня 2014 року складає 4795,44 грн. і фактично пенсія виплачена по 30 листопада 2017 року, а також пенсія виплачена за березень та квітень 2018 року (арк. справи 40).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року позовні вимоги позивача задоволені. Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов`язано поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2017 року (арк. справи 30-32).

На запит позивача щодо надання інформації про власне пенсійне забезпечення, листом Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30 вересня 2019 року за вихідним № 3553/З-01-01-08 позивачу повідомлено, що на підставі рішення суду від 23 червня 2018 року, його включено на виплатний період жовтня 2018 року, але Головне управління ПФУ в Донецькій області не надало відомості для виплати пенсії. Додатково повідомило про те, що 27 грудня 2018 року надано заявку №17501/04 до ГУ ПФУ в Донецькій області для нарахування позивачу пенсійних виплат на додатковий тип відомості у січні 2019 року, але за результатами верифікації, ГУ ПФУ України в Донецькій області не включила позивача у відомості на виплату пенсії (арк. справи 20-21).

Згідно представленої довідки відповідача № 5611 від 08 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком. Окрім того, в довідці зазначено про те, що згідно інформації з Інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» про знаходження на не підконтрольній території України понад 60 днів, позивачу припинено виплату пенсії з 01 січня 2019 року за відсутності довідки про реєстрацію внутрішньо переміщеної особи (арк. справи 19).

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву на позов, спірними питанням у справі є припинення виплати пенсії за віком з 01 січня 2019 року особі, яка не вважає себе переміщеною особою, у зв`язку із фактичним проживанням та відповідною реєстрацією на території підконтрольній українській владі, а також виплату пенсії на загальних підставах, без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-VI (далі Закон № 1058-VI).

Відповідно до положень статті 5 Закону 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Питання виплати пенсій врегульовані нормами статті 47 зазначеного Закону, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами статті 49 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з положеннями частини першої зазначеною статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 4.12 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі Постанова № 22-1) передбачено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (надалі Закон № 1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно з положеннями статті 3 Закону № 1382-IV документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є:

- паспорт громадянина України,

- тимчасове посвідчення громадянина України,

- посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання,

- посвідчення біженця,

- посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту,

- посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Нормами статті 6 зазначеного Закону визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Як встановлено судом, позивач реалізувала своє конституційне право щодо вільного вибору постійного місця проживання, перемістившись до м. Селидове Донецької області, де зареєструвалась за новою адресою у встановленому чинним законодавством порядку.

Закон України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (надалі Закон № 1706 VII) відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Внутрішньо переміщеною особою, відповідно до норм частини першої статті 1 зазначеного Закону є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина друга статті 1 Закону № 1706 VII).

Нормами статті 5 Закону № 1706 VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

З аналізу зазначених норм законодавства, суд доходить висновку, що оскільки позивач з 17 жовтня 2016 року фактично проживає на підконтрольній українській владі території, положення зазначеного закону на позивача не поширюються.

За таких обставин, суд доходить висновку, що виплата пенсії позивачу має бути здійснена управлінням на загальних підставах у порядку, встановленому Законом № 1058-VI, без застосування до позивача нормативно-правових актів з питань соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у своїх рішеннях від 07 березня 2018 року по справі № 242/3044/17 (адміністративне провадження № К/9901/2631/17), від 13 лютого 2018 року по справі № 234/11095/17 (адміністративне провадження № К/9901/163/17).

Окрім того, суд зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року визнана протиправна невиплата пенсії позивачу з грудня 2017 року. Окрім того, у рішенні суду від 28 вересня 2018 року визначено, що отримання статусу ВПО позивачем не є обов`язком, а є правом особи, яка вважає себе переміщеною особою і бажає скористатись відповідними гарантіями (арк. справи 29-32).

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Аналізуючи всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, згідно з вимогами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Нормами статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується наявною квитанцією ПриватБанку від 25 листопада 2019 року (арк. справи 27).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (за місцезнаходженням: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо застосування до пенсії за віком ОСОБА_1 законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька обл., місто Селидове, ВУЛИЦЯ ГЕРОЇВ ПРАЦІ, будинок 6, ) виплатити ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 01 січня 2019 року, відповідно до заяви на загальних підставах, без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька обл., місто Селидове, ВУЛИЦЯ ГЕРОЇВ ПРАЦІ, будинок 6, )виплати пенсії ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька обл., місто Селидове, ВУЛИЦЯ ГЕРОЇВ ПРАЦІ, будинок 6, ) суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 28 грудня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко