Справа № 120/3822/19-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 грудня 2019 р. Справа № 120/3822/19-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України в особі командира ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 )

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України в особі командира ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.10.2019 року позивач звернувся зі скаргою стосовно протиправних дій охорони Сьомого апеляційного адміністративного суду до Територіального управління Держаної судової адміністрації України в Вінницькій області, яка передана за належністю до відповідача. Позивачем, окрім іншого, ставилось прохання здійснити розгляд зазначеної скарги за його участі та отримати відповідь шляхом її направлення на власну електронну адресу, однак відповідь була надана Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України листом та направлена засобами поштового зв`язку.

Вважаючи, що відповідачем проведено розгляд скарги з порушенням вимог Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян", позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.12.2019 року на адресу суду від представника Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що у зв`язку з надходженням скарги ОСОБА_1 на протиправні дії охорони Сьомого апеляційного адміністративного суду, була проведена одноособово перевірка викладених у скарзі фактів, шляхом відбирання пояснень у начальника військового патруля та проведенні телефонної розмови з керівником апарату Сьомого апеляційного адміністративного суду. Оскільки, за результатами проведеної перевірки факти, викладені у скарзі позивача від 30.10.2019 року, не знайшли свого підтвердження, необхідність участі скаржника у розгляді його скарги та отримання від нього додаткової інформації була відсутня. На думку представника відповідача, системний аналіз положень Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян" дає підстави для висновку, що право заявника бути присутнім при розгляді заяви чи скарги не є абсолютним та залежить від певних умов та обставин. Зокрема, може бути реалізовано особою на власний розсуд у відповідності до його волі та бажання, однак лише у разі, якщо розгляд звернення відбувається на засіданні відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу і якщо такий порядок розгляду передбачено законодавством. Поряд із цим, вказаний Закон не містить переліку способів направлення відповіді заявнику, а передбачає альтернативний вибір форми листування та, відповідно, отримання відповіді на звернення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою стосовно протиправних, на його думку, дій охорони Сьомого апеляційного адміністративного суду до Територіального управління Держаної судової адміністрації України в Вінницькій області.

Відповідь на дану скаргу, Територіальним управлінням Держаної судової адміністрації України в Вінницькій області була надана листом № 01-17/К-21 від 04.11.2019 року. Зі змісту вказаного листа вбачається, що вирішення питань, порушених у скарзі позивача, не належить до повноважень Територіального управління, а тому вказане звернення було направлено до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України за належністю, відповідно до вимог Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян".

За результатами опрацювання даної скарги, листом Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України № 50/08/33-2809 від 15.11.2019 року за підписом командира ОСОБА_2 позивача повідомлено про висновки службової перевірки від 14.11.2019 року, згідно з якими дії військовослужбовців військового наряду кваліфіковані як законні та такі, що не суперечать вимогам чинного законодавства. Відповідь про результати розгляду скарги була направлена засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 .

Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушують права, гарантовані Законом України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян", позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею першою Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі Закон) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально - економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до положень статті 5 Закону звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Статтею 15 Закону встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку надається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

За правилами статті 18 Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Як передбачено статтею 19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Скарга позивача від 30.10.2019 року розглянута відповідачем по суті, в ході розгляду якої було встановлено, що дії військовослужбовців військового наряду кваліфіковані як законні та такі, що не суперечать вимогам чинного законодавства. Разом із тим, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивач просив здійснити розгляд даної скарги за його участі.

Суд наголошує, що чинним законодавством України, зокрема, статтею 19 Закону не ставиться у залежність можливість реалізації права особи бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, від форми розгляду цієї скарги (колегіально, одноособово тощо).

При цьому, положеннями статей 18 та 19 Закону чітко визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, а органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Отже, з наведеного слідує, що відповідач зобов`язаний був запросити позивача для розгляду його скарги, оскільки, в іншому випадку, практична реалізація особи права особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви та бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, буде неможливою.

Аналогічного змісту висновки викладено у постановах Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі № 826/12287/16, від 28.11.2018 року у справі №820/4881/17, від 31.10.2019 року у справі № 826/13435/15, від 24.10.2019 року у справі № 826/5333/17.

Таким чином, відповідачем не було дотримано вимог статей 18, 19 Закону, зокрема, не виконано обов`язку щодо запрошення позивача, на його вимогу, бути присутнім при розгляді його скарги та вирішенні порушених у ній питань, а також не роз`яснено порядок оскарження.

Водночас, суд не приймає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо вирішення питань поставлених позивачем у зверненні, оскільки позивачем не заперечується зміст наданої відповіді за результатом розгляду скарги, а лише вказується на порушення порядку розгляду останньої.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги про визнання дій Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України в особі командира ОСОБА_2 стосовно розгляду його звернення неправомірними, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Як уже зазначалося, відповідно до положень статті 5 Закону звернення може бути усним чи письмовим. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Наявна у матеріалах справи скарга, яка була направлена на адресу відповідача за належністю, містить прізвище, ім`я, по батькові заявника, місце проживання громадянина, адресу електронної пошти, суть порушеного питання, а також прохання, зокрема надати відповідь на електронну пошту.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні дії, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Зважаючи, що наведенні положення статті 5 Закону передбачають можливість отримання громадянином відповіді на електронну поштову адресу, суд доходить висновку про те, що належним і достатнім способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, є зобов`язання відповідача повторно розглянути подану позивачем скаргу від 30.10.2019 року із забезпеченням права скаржника бути присутнім при розгляді його скарги та надати відповідь, шляхом направлення її на електронну поштову адресу позивача.

Стосовно встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі - шляхом зобов`язання його подати у встановлений судом строк звіт про його виконання є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

У даному випадку, суд не вбачає підстав для окремого встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, наголошуючи при цьому, що, відповідно до частини другої та третьої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України в особі командира ОСОБА_2 стосовно неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 30.10.2019 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України в особі командира ОСОБА_2 повторно розглянути подану ОСОБА_1 скаргу від 30.10.2019 року із забезпеченням прав передбачених статтею 18 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян", з правом бути запрошеним та присутнім при розгляді скарги, та надати обґрунтовану відповідь, шляхом направлення її на електронну поштову адресу.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України в особі командира ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Рішення у повному обсязі виготовлене: 26.12.2019 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна