Справа № 320/5074/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 року справа № 320/5074/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" Шевченка Олександра Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивачка) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Шевченко Олександр Володимирович (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі ФГВФО), - про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 23.09.2019 Київським окружним адміністративним судом було відкрито провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою від 20.11.2019 Київським окружним адміністративним судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою від 19.12.2019 Київський окружний адміністративний суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Зміст позову складають наступні позовні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивачки до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «ВТБ Банк» за рахунок ФГВФО у розмірі 159 604, 09 грн;

- зобов`язати відповідача подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо відшкодування позивачці, як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за вкладами у АТ «ВТБ Банк» за рахунок ФГВФО у розмірі вкладу - 159 604, 09 грн.

Також позивачка просить суд зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Заявлені позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно не включено її до переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за її банківським вкладом у АТ «ВТБ Банк» за рахунок ФГВФО.

Відповідач та третя особа по справі заперечили проти позову в повному обсязі. Відповідач в своїх запереченнях проти позову обґрунтовує прийнятими третьою особою у цій справі рішень про визнання нікчемними правочинів. З пояснень третьої особи слідує, що ФГВФО, приймаючи рішення про визнання правочинів нікчемними, діяв з метою забезпечення «суспільного інтересу».

Дослідивши матеріали судової справи, судом встановлено наступне.

6.06.2017 між позивачкою та АБ «ВТБ Банк» було укладено договір на оформлення банківських продуктів №25155505 (далі Договір №25155505). За умовами зазначеного договору АБ «ВТБ Банк», за клопотанням Клієнта (позивачки), відкриває поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням Картки, з дебетовим порядком обслуговування рахунку (далі - Картковий рахунок) № НОМЕР_1 у валюті UAH на умовах Тарифного плану, який обирається Клієнтом і зазначається ним у Анкеті для оформлення банківських послуг (надалі - «Анкета»).

Відповідно до п.1 Договір №25155505, містить елементи таких, правочинів: заяви Клієнта про відкриття поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватись із застосуванням електронних платіжних засобів, договір, яким визначається умови його відкриття, а також особливості його функціонування та обслуговування, а також договір щодо дистанційного розпорядження рахунками Клієнта.

Також п.1 цього Договору передбачено, що його складовою частиною є заява про відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись із застосуванням електронних платіжних засобів, Правила банківського обслуговування фізичних осіб у AT «ВТБ Банк».

На виконання умов Договору №25155505 банком на ім`я позивачки було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 .

01 листопада 2018 року між ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Армет» (далі - ТОВ «НВП «Армет») (як позикодавцем), в особі директора Романенка О.М. та позивачкою (як позичальником) укладено Договір № 01/11-ФД-З про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.

Відповідно до п1.1 Договору №01/11-ФД-З позикодавець надає позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Також, відповідно до умов Договору № 01/11-ФД-З:

- поворотна фінансова допомога надається в національній валюті в межах суми 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. без ПДВ. Поворотна фінансова допомога надається позикодавцем не пізніше ніж 20 робочих днів з дати підписання даного Договору (п.2.1);

- поворотна фінансова допомога надається з дати підписання даного Договору шляхом внесення грошових коштів до каси позичальника, або перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника з особового або іншого рахунку позикодавця (п.2.3).

09.11.2018, на виконання положень Договору № 01/11-ФД-З відповідно до наказу директора ТОВ «НВП «Армет» №8 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що належить позивачці, було перераховано кошти у розмірі 70 000 грн. Ці обставини підтверджуються відомістю від 09.11.2018 №12 про безготівкове поповнення карткових рахунків та випискою по рахунку приватного клієнта №/07/09.

12.11.2018 року, на виконання положень Договору № 01/11-ФД-З відповідно до наказу директора ТОВ «НВП «Армет» №9 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що належить позивачці, перераховано кошти у розмірі 70000 грн з відповідним призначенням платежу.

Ці обставини підтверджуються відомістю від 09.11.2018 №13 про безготівкове поповнення карткових рахунків та випискою по рахунку приватного клієнта №/07/09.

Залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 станом на 30.11.2018 становив 159 604,09 грн.

13.11.2018 рішенням Правління НБУ №764- рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії проблемних», останній було віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів.

На підставі рішення Правління НБУ від 27.11.2018 року №796-рш/БТ про віднесення АТ «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року №3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «ВТБ Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення розпочато процедуру виведення Акціонерного товариства «ВТБ Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 28.11.2018 до 27.12.2018 включно.

18.12.2018 на підставі рішення Правління НБУ від 18.12.2018 №849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», прийнято рішення №3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з вищезазначеним рішенням, щодо АТ «ВТБ Банк» відкликано банківську ліцензію та запроваджено процедуру ліквідації строком на два роки - з 19.12.2018 по 18.12.2020. Повноваження ліквідатора АТ «ВТБ Банк» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами ФГВФО - Шевченку Олександру Володимировичу.

14.06.2019 позивачем отримано, що не спростовується відповідачем, повідомлення №3062/1-2 та № 3069/1-2 Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» від 31.05.2019 про нікчемність правочинів, зокрема про:

нікчемність транзакції (операції) від 09.11.2018 року по перерахуванню коштів у сумі 70 000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 від юридичної особи, клієнта Банку - ТОВ «НВП «Армет», що була здійснена з призначенням платежу - безготівкове поповнення карткових рахунків (поворотна безготівкова фінансова допомога згідно договорів, зокрема Договору № 01/11- ФД-3), відповідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

нікчемність транзакції (операції) від 12.11.2018 по перерахуванню коштів у сумі 70 000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 від юридичної особи, клієнта Банку - ТОВ «НВП «Армет», що була здійснена з призначенням платежу - безготівкове поповнення карткових рахунків (поворотна безготівкова фінансова допомога згідно договорів, зокрема Договору №01/11- ФД-З), відповідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

30.07.2019 позивачка не погоджуючись із прийнятим Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» рішенням та вважаючи його протиправним звернулась із заявою, в якій просила:

- включити її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у АТ «ВТБ Банк» за рахунок коштів ФГВФО;

- надати ФГВФО додаткову інформацію щодо неї як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами у АТ «ВТБ Банк» за рахунок коштів ФГВФО за Договором на оформлення банківських продуктів №25155505 та коштів на поточному рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 159 604, 09 грн;

06.09.2019 позивачкою, що не заперечується відповідачем, отримано повідомлення №4862/1-2 виконуючої обов`язки Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» І.О. Строкової від 20.08. 2019 року про відмову у задоволенні її вимог.

Досліджуючи питання щодо правової природи коштів, щодо яких позивачка подала даний позов, суд виходить з наступного.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI (далі - Закон №4452-VI) установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 2 Закону № 4452-VI, - вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з частиною 1 статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Таким чином, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Таких висновків дійшов. Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року у справі №826/5677/16, тому в розумінні закону позивач є вкладником.

Вирішуючи питання щодо правових підстав включення позивачки до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів з ФГВФО, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати відшкодування за вкладами встановлені, зокрема Законом №4452-VI.

Ч.1 ст.3 Закону №4452-VІ визначено, що ФГВФО є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №4452-VІ Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.

Відповідно до ст.27 Закону №4452-УІ Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої ст.26 цього Закону.

Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом №4452-VІ. Для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

З зазначених норм слідує, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення ФГВФО банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн.). відшкодування суми коштів, зокрема, - розмішених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.

Закон №4452-VІ пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ФГВФО в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: прийняття НБУ рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Копією виписки по рахунку приватного клієнта №/07/09 підтверджується, що на дату прийняття, 27.11.2018 Правлінням НБУ постанови «Про віднесення АТ «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» на банківському рахунку Позивача, відкритому у АТ «ВТБ Банк», знаходились грошові кошти на загальну суму 159 604, 09 грн. Однак Уповноваженою особою Фонду позивачку не було включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону №4452-VІ Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до п.16 ч.1 ст.2 Закону №4452-УІ, є тимчасовою адміністрацією. Відповідно до ч.2 ст.34 Закону №4452-VІ, - не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України». Частинами 3 та 5 цієї ж статті передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону №4452-VI, - з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. За ч.3 цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Закон №4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом Фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.

Так, згідно з положеннями статей 37, 38 Закону №4452-VІ Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення Факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 ст.38 цього Закону.

У повідомленнях №3062/1-2 та №3069/1-2 від 31.05.2019 про нікчемність правочинів відповідач, як на підставу нікчемності правочину посилається на п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VІ. З зазначеної норми слідує, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними. зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Однак п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VІ не може бути застосованим ні до Договору № 01/11-ФД-З від 01 листопада 2018 року, ні до транзакцій (операцій), здійснених на його виконання, оскільки на підставі цих правочинів у Позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку.

Метою п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VІ є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування п.6 ч.3 ст.38 Закону №4452-УІ, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі № 804/6992/15.

Так у постанові від 23.10.2018 року Верховного Суд зазначив, що: «на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип "для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом, який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Тоді, як застосовуючи частину третю статті 38 Закону N 4452-УІ, Фонд або його уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи дероісавної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Також, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 у справі № 819/353/16, відповідно до якого: «Правочин є нікчемним відповідно до закону, й не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України та частини третьої ст.38 Закону N 452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "Дельта Банк" і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.»

Тому суд погоджується з доводами позивача, що забезпечуючи виконання ст.38 Закону 4452-VI Відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певного свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою ст.38 Закону №4452-VІ підстав, за яких правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій ст.38 Закону №4452-VІ. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15.

Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника режиму права власності підтверджується також положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8 та 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина перша статті 1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом, на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації. Аналогічна позиція була висловлена Пленумом Верховного Суду України в постанові від 03.07.2015 року №13.

Відповідачем не обґрунтовано наявності правових підстав вважати транзакції (операції) від 09.11.2018 по перерахуванню коштів у сумі 70 000 та від 12.11.2018 по перерахуванню коштів у сумі 70 000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 нікчемними та, відповідно, застосовувати наслідки нікчемності до даного договору, так само, як не доведено наявність інших правових підстав, визначених Законом № 4452-УІ, для невключення позивачки до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду.

Окрім того, відповідачем не було доведено необхідність реалізації повноважень щодо забезпечення «суспільного інтересу» в обмеження приватного інтересу позивачки.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд погоджується з доводами позивачки. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 817/649/16 щодо застосування частини 3 статті 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХІІ) «вкладник (споживач фінансових послуг), звертаючись до суду з позовом до банку (виконавця фінансових послуг) за захистом своїх порушених прав, зокрема, у зв`язку з неналежним виконанням договору банківського вкладу, звільняється від стати судового збору на підставі частини третьої ст.22 Закону № 1023-ХІІ».

Велика Палата Верховного Суду у поставі від 15.05.2019 у справі № 817/649/16 звернула увагу на те, що дія частини третьої ст. 22 Закону № 1023-ХІІ поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п.4 ч.2 ст.4 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вирішуючи клопотання позивачки щодо необхідності застосування судового контролю за виконанням судового рішення, суд приходить до висновку, що позивачкою не наведено ніяких підстав для застосування такого контролю, як і не вказав на обставини, які б свідчили про можливе невиконання відповідачем судового рішення у цій справі. Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання позивачки та застосування судового контролю на стадії розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Шевченка Олександра Володимировича щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «ВТБ Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі вкладу 159 604 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот чотири) гривні 09 копійок.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо відщкодування ОСОБА_1 , як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за вкладами у АТ «ВТБ Банк» за рахунок Фонду, у розмірі вкладу 159 604 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот чотири) гривні 09 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.