Справа № 460/2611/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2019 року м. РівнеСправа №460/2611/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доУправління Укртрансбезпеки у Запорізькій області
про визнання неправомірними дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (далі - відповідач) та просив:

визнати протиправними дії старшого державного інспектора Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Боброва О.О. щодо проведення габаритно-вагового контролю та накладення сплати збору за пересування дорогами країни;

визнати недійним акт про перевищення транспортним засобом Scania, державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом Reisch, державний номерний знак НОМЕР_2 , нормативних вагових параметрів №0016244 від 06.09.2019;

скасувати додаток до акту №0016244 від 06.09.2019 розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, накладеного на ОСОБА_1 в розмірі 221,20 євро.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що габаритно-ваговий контроль проводився необґрунтовано, з порушенням вимог законодавства, а також за допомогою вимірювального обладнання, яке не відповідає нормам та стандартам України. Вказав, що у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що відповідачем були використані ваги, які не пройшли необхідної метрологічної атестації та є технічно несправними, які підтверджують дві довідки про зважування транспортного засобу, відповідно до яких при повторному зважуванні транспортного засобу показники маси менші. Працівники пункту не надали відповідні документи на обладнання та документи відносно проведення метрологічної атестації автомобільних ваг. Також перевищення допустимого навантаження встановлено тільки на одній задній осі, при цьому навантаження на інші осі значно нижче допустимих. Вважає, що помилкові дані про навантаження на вісь могли стати результатом навіть незначного нахилення транспортного засобу при зважуванні. В матеріалах справи відсутні відомості щодо акредитації ділянки дороги, на якій проводилося зважування, у зв`язку з чим неможливо достовірно стверджувати, що дана ділянка дороги призначена для зважування.

Також позивач звернув увагу суду, що зважування транспортного засобу провадилось два рази з різницею у 17 хвилин. При повторному зважуванні порушень вагових параметрів не було та зафіксовано загальну масу транспортного засобу у розмірі 38400 кг, що на 500 кг менше, ніж при першому зважуванні. Вантаж, який перевозився в біг-бегах по 500 кг при завантаженні розподіляється по майданчику причіпу таким чином, щоб не допускати перевищень вагових параметрів по осях. При цьому водієм транспортного засобу не було здійснено ніяких дій щодо переміщення або вивантаження з транспортного засобу вантажу.

Покликаючись до положень постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про засоби зі збереження автомобільних доріг загального користування", Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255, позивач зазначив, що чинним законодавством передбачено, що роботу пересувного пункту забезпечує персонал з трьох працівників (начальник пункту, оператор та водій). Вказав, що за результатами здійснення габаритно-вагового контролю довідка видавалася водієві лише після першого зважування транспортного засобу, при другому зважуванні довідки не видавали. Зауважив, що дана довідка передбачає підписи посадової особи Укртрансінспекції, що проводить габаритно-ваговий контроль, та оператора вагового комплексу. Дані посад, прізвищ працівників Укртрансбезпеки загальнодоступні на сайті Державної служби України з безпеки на транспорті, проте такого прізвища, як ОСОБА_2 там немає. Окрім цього, вказав, що акт №0016244 від 06.09.2019 був направлений позивачу поштою, а не виданий водію, що суттєво порушує право позивача на захист, хоча водій від підпису не відмовлявся та надав в акті пояснення.

З наведених підстав позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 15.10.2019 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про визнання недійсним акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0016244 від 06.09.2019 та про скасування додатку до акту №0016244 від 06.09.2019 розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Ухвалою суду від 15.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача, старшого державного інспектора Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Боброва О.О. щодо проведення габаритно-вагового контролю та накладення сплати збору за пересування дорогами країни. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав.

Будь-яких клопотань щодо розгляду справи з викликом учасників справи від сторін не надходило.

У зв`язку з відпусткою головуючого судді справу розглянуто 23.12.2019.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

06.09.2019 старшим державним інспектором Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Бобровим О.О. проведено рейдову перевірку транспортних засобів за додержанням вимог транспортного законодавства в пункті габаритно-вагового контролю, що знаходиться на перехресті автомобільних доріг М-18 та Р-37 в Запорізькій області. Зокрема, здійснено перевірку автомобіля марки "Scania" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки «Reisch» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать на праві власності ОСОБА_1 (а.с.15). Вказаним автомобілем керував водій ОСОБА_3 .

За результатами перевірки було складено, зокрема, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06.09.2019 №0016244, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 06.09.2019 №0009744, а також розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 06.09.2019 №0016244 на суму 221,20 євро (а.с.9-11).

Вказані акт та розрахунок направлені на адресу позивача листом від 13.09.2019 №50433/26/24-19, який отримано позивачем 21.09.2019 (а.с.12-14).

Вважаючи дії державного інспектора Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Боброва О.О. щодо проведення габаритно-вагового контролю та накладення сплати збору за пересування дорогами країни протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюється Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III) та Порядком здійснення державного контролю у сфері автомобільного транспорту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Частиною четвертою статті 6 Закону №2344-III та п.4 Положення №103 встановлено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п.4 Положення №103, до завдань Укртрансбезпеки належить, зокрема, здійснення відповідно до законодавства державного нагляду (контролю) з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та ведення дорожнього господарства.

Згідно з п.8 Положення №103 та п.3 Порядку №1567, Укртрансбезпеки реалізовує свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України 26.06.2015 №592 територіальним органом Укртрансбезпеки в Запорізькій області є Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Згідно з частинами 14-17 статті 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 12 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка, який складається та затверджується наказом Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (п.13 Порядку №1567).

Згідно з п.14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

За змістом частин першої та четвертої статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до статті 33 Закону України від 08 вересня 2005 року №2862-IV "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина друга статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" передбачає, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, для перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень перевізник повинен отримати відповідний дозвіл.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок №879).

Підпункт 2 пункту 2 Порядку №879 передбачає, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з вимогами підпункту 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Пунктом 18 Порядку №879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.

За змістом пункту 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пункт 28 Порядку №879 визначає, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно з пунктом 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Згідно з пп.5 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207), посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Як встановлено судом з листа від 13.09.2019 №50433/26/24-19 (а.с.12), перевірка габаритно-вагового контролю транспортного засобу, належного позивачу, проводилась Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області в межах рейдової перевірки, що не заперечується позивачем, а відтак зазначена обставина сумніву у суду не викликає.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам старшим державним інспектором Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Бобровим О.О. складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06.09.2019 №0016244, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 06.09.2019 №0009744, а також розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 06.09.2019 №0016244 на суму 221,20 євро (а.с.9-11).

Суд зазначає, що форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю затверджена додатком № 1 Порядку № 1007/1207. Форма довідки містить дві графи для підпису, зокрема, посадової особи, що проводила габаритно-ваговий контроль, та оператора вагового комплексу.

Досліджена судом довідка № 0009744 від 06.09.2019 відповідає встановленій формі, містить підписи посадової особи Укртрансінспекції, що проводила габаритно-ваговий контроль, - ОСОБА_4 , та оператора вагового комплексу ОСОБА_2 . При цьому суд зауважує, що оператор вагового комплексу не є посадовою особою Укртрансінспекції, а відтак покликання позивача на відсутність прізвища цієї особи в переліку посад та прізвищ працівників Укртрансбезпеки суд до уваги не бере.

За встановлених обставин, суд вважає, що дії уповноваженої особи відповідача - старшого державного інспектора Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Боброва О.О. щодо проведення габаритно-вагового контролю та документування його результатів здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, яке регламентує спірні правовідносини.

Щодо доводів позивача про неналежність застосованого відповідачем обладнання пункту габаритно-вагового контролю для зважування, оскільки при повторному зважуванні транспортного засобу показники були менші, ніж при первинному, суд зазначає таке.

Згідно із пунктами 12, 13 та 14 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

28 липня 2016 року наказом Міністерства інфраструктури України №255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі - Наказ №255).

Зазначений Наказ №255 встановлює вичерпний перелік облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно з матеріалами справи габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, належного позивачу, був здійснений на пересувному пункті габаритно-вагового контролю.

Пунктами 1-3 розділу ІІ Вимог до пересувного пункту габаритно-вагового контролю Наказу №255 передбачено, що габаритно-ваговий контроль пересувними пунктами здійснюється на спеціально обладнаних ділянках доріг I - IV категорій.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 "Автомобільні дороги. Частина І. Проектування. Частина ІІ. Будівництво" у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати: 1) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками; 2) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом Ј 3 проміле; 3) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу; 4) ширину не менше ніж 7,0 м.

Згідно із пунктом 5 розділу ІІ "Вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю" Наказу № 255 пересувний пункт повинен бути укомплектований таким технічним обладнанням: 1) спеціалізований транспортний засіб; 2) комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки; 3) рулетка стрічкова, рейка телескопічна завдовжки 6 м для вимірювань параметрів висоти транспортних засобів, рулетка електронна в комплекті зі світловідбивачем; 4) комп`ютерна техніка; 5) акумулятор для резервного електроживлення; 6) бензиновий (дизельний) електрогенератор; 7) засоби зв`язку; 8) свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію; 9) платіжний термінал для розрахунку електронним платіжним засобом.

Суд зазначає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази неналежного укомплектування пересувного пункту габаритно-вагового контролю на перехресті автодороги М18 та автодороги Р37, де здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, належного позивачу. Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів підписаний водієм ОСОБА_3 без жодного покликання на відсутність чи непред`явлення на його вимогу свідоцтва про повірку ваг та свідоцтва про державну метрологічну атестацію зважувального обладнання. Водій зазначив, що при повторному заїзді на ваги перевантаження немає, отже ваги хибні (а.с.10).

Разом з тим, з наданих позивачем довідок про зважування ДП Запорізький облавтодор пересувного пункту габаритно-вагового контролю, ваги ESITI AS 09.224, від 06.09.2019, встановлено, що під час зважування транспортного засобу ВК4973ВО о 10:28, навантаження становило:

на одиночну вісь: 3250 та 3000, разом 6250;

на здвоєну вісь: 4550 та 5250, разом 9800;

на строєну вісь: 3900 та 3500, разом 7400; 3700 та 4000, разом 7700; 3800 та 3950, разом 7750;

всього разом: 38900 кг.

Під час зважування того ж транспортного засобу на тих же вагах 06.09.2019 о 10:37 зафіксовано навантаження:

на одиночну вісь: 3400 та 3100, разом 6500;

на здвоєну вісь: 4850 та 6150, разом 11000;

на строєну вісь: 3900 та 3300, разом 7200; 3400 та 3400, разом 6800; 3450 та 3450, разом 6900;

всього разом 38400 кг (а.с.16).

Зафіксовані при первинному та повторному зважуванні транспортного засобу показники об`єктивно дають підстави для висновку, що після виявленого під час габаритно-вагового контролю перевищення вагових параметрів на строєній осі (фактично 22850 кг при нормативно допустимому 22000 кг) було здійснено часткове розвантаження та переміщення вантажу, зокрема, на одиночну та здвоєну вісь, внаслідок чого приведено вагу транспортного засобу до нормативних вагових параметрів.

Повторне зважування транспортного засобу жодним чином не свідчить про несправність вагового обладнання, на якому здійснювалось зважування. При цьому суд підкреслює, що результати такого зважування в повній мірі відповідають відомостям, відображеним в розрахунку плати за проїзд, відповідно до якого позивачу було розраховано плату за проїзд за маршрутом від м. Любомль (Волинської області) до пункту габаритно-вагового контролю, за відстань 1106 км, оскільки транспортний засіб було перевантажено (а.с.11). Тобто, відповідач підставно розрахував плату за проїзд відповідно до фактично пройденого шляху, а не до місця розвантаження, адже згідно з товарно-транспортною накладною № 04 від 04.09.2019 пункт навантаження: м. Любомль Волинської області; пункт розвантаження: с. Астраханка Мелітопольського району Запорізької області (а.с.18).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оцінюючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що процедура здійснення уповноваженою особою відповідача габаритно-вагового контролю здійснена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Не зважаючи на неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов, суд вважає, що доводи та аргументи позивача та надані ним докази не спростовують правомірності дій відповідача під час здійснення габаритно-вагового контролю та не дають суду підстав для висновку про їх протиправність.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНКПП НОМЕР_3 ) в позові до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (вул.Музична, 2А, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69083) про визнання неправомірними дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.