Справа № 420/7046/19
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7046/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №4904 від 21.10.2019 року, про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.05.2019 року, про відмову у праві на зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 08.09.1982 року по 21.01.1994 року, з 25.01.1994 року по 03.03.1998 року, з 03.03.1998 року по 05.05.2000 року на посаді учениці лампівниці, лампівниці відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість - необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 08.09.1982 року по 21.01.1994 року, з 25.01.1994 року по 03.03.1998 року, з 03.03.1998 року по 05.05.2000 року на посаді учениці лампівниці, лампівниці, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 має стаж роботи ученицею лампівниці І розраду та лампівницею ІІ розряду в лампівній на шахті «Зирянівська» виробничого об`єднання «Південькузбассвугілля».

06 вересня 2019 року, ОСОБА_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і надала всі необхідні документи. Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, на думку позивача, їй було протиправно відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності у неї необхідного пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про проведення реєстраційних дій щодо припинення підприємства на якому працювала ОСОБА_1 .

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року, вищезгадану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№47269/19 від 12.12.2019р. на позовну заяву (а.с.97-98).

Відзив обґрунтований наступним.

Постановою Правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 року, затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Згідно пп. 2 п. 11 Порядку № 18-1, документом який підтверджує факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації є витяг з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У тих випадках коли підприємство, установа чи організація ліквідовано до 01.07.2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських Формувань надаються архівні довідки.

Оскільки позивачем для призначення пенсії згідно вимог пп. 2 п. 11 Порядку № 18-1 не надано відповідного документу, який відповідав би вимогам пп. 2 п. 11 Порядку № 18-1, Комісією при ГУ ПФУ в Одеській області прийнято Рішення про відмову у підтвердженні стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, на підставі якого прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.

Станом на 26 грудня 2019 року, інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06 вересня 2019 року, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.50).

Рішенням комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про результати розгляду заяви (Додаток 2 до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років), відповідно до заяви ОСОБА_1 та наданих трудової книжки, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ліквідацію з 29.10.2007 року шахти «Зирянівської» (у подальшому АООТ «Шахта «Зирянівська», ОАО «Шахта Зирянівська»), архівної довідки №250 від 27.06.2018 року про період роботи, №250/1 - про заробітну плату, історичної довідки №891 від 30.10.2018 року, копії наказу про результати атестації робочих місць №234 від 19.09.1996 року, копія Висновку експерта №36-ЮЛ- ЕСАРМ-96/9 по результатам проведення атестації робочих місць та умов праці від 09.09.1996 року, копії карти №107а атестації робочого місця, встановлено, що заявниця з 08.09.1982 року по 19.01.1983 року працювала на посаді помічниці лампівниці, з 20.01.1983 року по 21.01.1994 року, з 25.01.1994 року по 03.03.1998 року, з 03.03.1998 року по 05.05.2000 року - на посаді лампівниці шахти «Зирянівської» (у подальшому АООТ «Шахта Зирянівська», ОАО «Шахта «Зирянівська»), проте відмовлено у праві на зарахування до пільгового стажу вищевказані періоди роботи, оскільки порушені вимоги пп.2 п.11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України « 18-1 від 10.11.2006 року (відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) (а.с.59).

Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області Управління застосування пенсійного законодавства Відділу з питань призначення пенсій №4904 «Про відмову у призначенні пенсії» від 21.10.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за Списком 2 (а.с.46).

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у зарахуванні до пільгового стажу стаж роботи ученицею лампівниці та лампівницею, призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком 2 протиправними, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1058-ІV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності зі статтею 26 Закону №1058-ІV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно п. 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці на списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону і в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XII).

Відповідно до положень п. 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пунктом 1 частини 1 ст. 45 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини 1 статті 44 Закону №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

У відповідності до ст. 1 цього Закону, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються, зокрема, трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Право на пенсію за віком, у відповідності до ст. 12 Закону №1788-XII, мають:

- чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років;

- жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, після досягнення віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, у відповідності до ст. 44 Закону №1058-ІV звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 і надала необхідні для цього документи.

У відповідності до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.93 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за даними трудової книжки необхідна наявність встановленого законодавством віку, наявність в трудовій книжці відомостей щодо стажу роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , № НОМЕР_1 -ІІІ №2148694, у ній наявні записи щодо загального стажу роботи позивача - 20 років 9 місяців 8 днів (а.с.14-18). З них 17 років і 7 місяців на посадах учениці лампівниці та лампівниці.

Суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» №162 від 11.03.1994 року, професія лампівниці включена до списку №2 розділу 1 підрозділу 1 за кодом 2010100а-13357.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому безпідставно не взято до уваги для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, позивач перебувала на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності з 12.02.2001 року та сплачувала відповідні внески (а.с.84-85,95-96).

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовляючи ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, виходило з того, що період роботи позивача з 08.09.1982 року по 19.01.1983 року, на посаді помічниці лампівниці, з 20.01.1983 року по 21.01.1994 року, з 25.01.1994 року по 03.03.1998 року, з 03.03.1998 року по 05.05.2000 року - на посаді лампівниці шахти «Зирянівської», неможливо зарахувати у зв`язку з відсутністю даних про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ліквідації шахти «Зирянівська».

Суд критично ставиться до вищевказаних тверджень відповідача, оскільки, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем, під час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії, було надано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.72-75) та архівну довідку Архівного управління Кемеровської області щодо шахти «Зирянівська», а тому, твердження відповідача про відсутність даних про реєстраційні дії не знаходять свого підтвердження (а.с.75).

Крім того, відсутність даних про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ліквідації шахти «Зирянівська» не може бути самодостатньою підставою для відмови в призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у зарахуванні пільгового стажу до стажу роботи позивача та відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 08.09.1982 року по 21.01.1994 року, з 25.01.1994 року по 03.03.1998 року, з 03.03.1998 року по 05.05.2000 року на посаді учениці лампівниці, лампівниці, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення із заявою про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимогу про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У силу положень частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №1380/5 від 23.06.2010 року, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Суд звертає увагу на те, що рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком №2 має містити вичерпні підстави для такого рішення, з метою гарантування права особи на оскарження такого рішення та запобігання можливим подальшим діям направленим на позбавлення права особи, яка має право на пенсію за Списком №2 та неодноразовому зверненню особи до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що дискреційні функції відповідача як суб`єкта владних повноважень стосовно відмови у призначенні пенсії за віком за Списком №2 досить жорстко обмежені у законодавчому порядку, оскільки такі рішення мають відповідати положенням чинного законодавства та можуть бути оскаржені у судовому порядку.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи, суд дійшов висновку про протиправність рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком за Списком №2 та наявності підстав для призначення позивачу такої пенсії, суд вважає, що у даному випадку, у відповідача відсутня дискреція, як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим, повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08.09.1982 року по 21.01.1994 року, з 25.01.1994 року по 03.03.1998 року, з 03.03.1998 року по 05.05.2000 року на посаді учениці лампівниці, лампівниці та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо дати призначення пенсії позивачу, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строк.

Тобто, ОСОБА_1 належить призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення з заявою 06 вересня 2019 року.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав, а відтак, не довів правомірності своєї відмови у призначенні позивачу пенсії за Списком №2.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви, ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2408,30 гривень, згідно квитанцій №0.0. від 25.11.2019 року та №СВ02562460/1 від 24.11.2019 року, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257, 258, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65017, м. Одеса, вул. Канатна 83, ), про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №4904 від 21.10.2019 року, про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.05.2019 року, про відмову у праві на зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 08.09.1982 року по 21.01.1994 року, з 25.01.1994 року по 03.03.1998 року, з 03.03.1998 року по 05.05.2000 року на посаді учениці лампівниці, лампівниці відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість - необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 08.09.1982 року по 21.01.1994 року, з 25.01.1994 року по 03.03.1998 року, з 03.03.1998 року по 05.05.2000 року на посаді учениці лампівниці, лампівниці, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення із заявою про призначення пенсії задовольнити.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №4904 від 21.10.2019 року, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - визнати протиправним та скасувати;

Рішення Комісії з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.05.2019 року, про відмову ОСОБА_1 у праві на зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 08.09.1982 року по 21.01.1994 року, з 25.01.1994 року по 03.03.1998 року, з 03.03.1998 року по 05.05.2000 року на посаді учениці лампівниці, лампівниці відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість - необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах визнати протиправним та скасувати;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) періоди роботи з 08.09.1982 року по 21.01.1994 року, з 25.01.1994 року по 03.03.1998 року, з 03.03.1998 року по 05.05.2000 року на посаді учениці лампівниці, лампівниці, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () призначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення із заявою про призначення пенсії 06 вересня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у розмірі 2408,30 (дві тисячі чотириста вісім гривень тридцять копійок) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Одеський окружний адміністративний суд.

Суддя Балан Я.В.

.