Справа № 554/8516/19
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 02.01.2020 Справа № 554/8516/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

2 січня 2020 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Харківській області лейтенанта поліції Ругаленка Антона Ігоровича про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та відзиву

1. 19 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 5 вересня 2019 року відповідно до постанови серії ЕАВ № 1489400 відповідачем в особі інспектора патрульної поліції Ругаленка А. І. він на підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що об 11 год. 11 хв. 29 серпня 2019 року на автомобілі VOLKSWAGEN TOUREG номерний знак НОМЕР_1 у населеному пункті в с. Травневе Харківської області рухався зі швидкістю 116 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 66 км/год, що було встановлено за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 ТС 000709 (далі - TruCam), чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

2. Не заперечуючи факту вчинення інкримінованого йому порушення Правил, позивач зазначив, що Відповідач при розгляді справи знехтував вимогами КУпАП про порядок розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, розглянувши її за місцем вчинення ним правопорушення, а не за місцем його проживання, про що він просив, надіславши Відповідачу відповідне клопотання. Зазначив, що відповідач в порушення вимог КУпАП не склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення, не надав йому змоги дати прояснення по суті інкримінованого йому порушення Правил. Наголосив, що тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCam LTI 20/20 ТС 000709», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12 і який був використаний Відповідачем при фіксуванні факту інкримінованого йому порушення Правил, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 2 листопада 2015 року № 1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UА-МІ/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року є не чинним з 2 листопада 2015 року. Вважаючи дії поліцейського при притягненні його до адміністративної відповідальності протиправними, він і просить визнати їх такими та скасувати винесену ним постанову, закривши провадження по справі.

3. В установлений законом строк відповідач подав відзив на позов, в якому позовних вимог позивача не визнав, зазначивши, що останній дійсно вчинив інкриміноване йому порушення Правил, а тому законно підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови. Зазначив, що факт вчинених позивачем правопорушень був виявлений ним безпосередньо при здійсненні контролю за безпекою дорожнього руху. При цьому був використаний прилад TruCam LTI 20/20 ТС 000709, який пройшов відповідну сертифікацію. У визначеній законом процедурі ним було здійснено фіксацію виявленого порушення Правил та винесено постанову, відповідно до якої на позивача було накладено штраф в межах санкції ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою встановлена відповідальність за вказане порушення. Наголосив, що позивач невірно трактує положення КУпАП про порядок виявлення і фіксації порушення Правил та накладення адміністративного стягнення, зокрема щодо необхідності складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, який в даному випадку відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП не складається, та розгляду справи за місцем його вчинення - ч. 1 ст. 276 КУпАП, що є загальним правилом, виключення з якого допускається відповідно до частини другої вказаної норми, яке не є імперативною, а тому відмова в задоволенні клопотання про це не є підставою для визнання дій Відповідача протиправними та такими, що не відповідають вимогам КУпАП.

Обставини справи, встановлені судом та докази, на підставі яких вони встановлені

4. Відповідно до постанови серії ЕАВ № 1489400 29 серпня 2019 року об 11 год. 11 хв. ОСОБА_1 на автомобілі VOLKSWAGEN TOUREG номерний знак НОМЕР_1 у населеному пункті в с. Травневе Харківської області рухався зі швидкістю 116 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 66 км/год, що було встановлено за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 ТС 000709, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил (а. с. 6).

5. Відповідачем суду надано відеозапис порушення, допущеного позивачем при керуванні транспортним засобом, який було досліджено в суді та з якого вбачається, що автомобіль VOLKSWAGEN TOUREG номерний знак НОМЕР_1 у вказаний в оскаржуваній постанові час, рухався в населеному пункті с. Травневе Харківської області. Крім того, відповідачем надано суду фотокартку із зображенням автомобіля VOLKSWAGEN TOUREG номерний знак НОМЕР_1 та зазначенням швидкості 116 км/год.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

6. Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух».

6.1. Стаття 14. Учасники дорожнього руху

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

7. Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIIІ «Про національну поліцію».

7.1. Стаття 40.

1. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

2. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

8. Кодекс України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року, № 8073-Х (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

8.1. Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

8.2. Стаття 122. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд

на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення

інших правил дорожнього руху

Частина 3. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі і порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

8.3.Стаття 222. Органи Національної поліції

Органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

8.4. Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

8.5. Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

8.6. Стаття 258. Випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення

не складається

Частина 2. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

8.7. Стаття 268. Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

8.8. Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

8.9. Стаття 283. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення

Частина 2. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частина 3. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

9. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

9.1. Пункт 12.4. у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

10. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 7 листопада 2015 року, № 1395.

10.1. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 9 цього розділу розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

11. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»

11.1. Пункт 24

Зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути наведені докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Оцінка аргументів та мотиви суду

12. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

14. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

15. Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

16. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

17. Як посилався позивач в позовній заяві, Відповідач у визначеній законом процедурі, на його переконання, не надав належних і допустимих доказів того, що рухаючись на вказаній ділянці дороги він допустив порушення тих вимог Правил, які йому інкримінуються останнім, а тому не може бути підданий адміністративному стягненню за їх вчинення. Крім того, на його ж переконання, Відповідач не дотримався визначеної законом процедури розгляду справи, в зв`язку з чим винесена постанова є незаконною.

18. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

19. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає, що ними у визначеній законом процедурі доведено факт вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил, чого останній не заперечував як під час винесення оскаржуваної постанови щодо нього, так і не заперечує в позовній заяві.

19.1. Суд звертає увагу на те, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача ОСОБА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Прилад TruCam укомплектований Сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UА-МІ/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року, який втратив чинність 2 листопада 2015 року, на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 2 листопада 2015 року № 1362, згідно якому тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCam LTI 20/20 ТС», зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12 було виключено з Державного реєстру.

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в листі до Департаменту патрульної поліції від 22 лютого 2019 року № 3423-07/8165-03 роз`яснена позиція Міністерства з приводу законності використання TruCam, відповідно до якої наслідком виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) із Державного реєстру ЗЕТ є заборона на їх серійне виробництво на території України, або їх ввезення на територію України партіями.

ЗВТ, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати у подальшому за умовою позитивних результатів їх повірки.

У зв`язку з позитивним результатом державних приймальних випробувань, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України було затверджено тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «TruCam LTI 20/20» та зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. Вищезазначена процедура була передбачена Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який втратив чинність 31 грудня 2015 року, з метою забезпечення серійного виробництва та ввезення засобів вимірювальної техніки на територію України.

TruCam на законних підставах було ввезено в Україну, введено в експлуатацію та зареєстровано Державному реєстрі. Заборон та обмежень в його експлуатації законодавством не передбачено.

19.2. Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали. В тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20«TruCam» Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік.

19.3. Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13550, яке є чинним до 14 грудня 2019 року, Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 ТС 000709 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Оскільки, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства України.

19.4. Крім того, можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявним в матеріалах справи, виданим державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, експертним висновком від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

19.5. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС 000709 може засвідчувати порушення позивачем швидкісного режиму, а тому може бути належним доказом по справі.

19.6. Враховуючи викладене, суд констатує, що керування позивачем ОСОБА_1 транспортним засобом зі швидкістю 116 км/год та, як наслідок порушення Правил, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами.

20. Посилання скаржника на неправильне застосування відповідачем статті 258 КУпАП з підстав того, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення він зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, суд вважає достатньо необґрунтованими, враховуючи наступне.

Аналіз положень частин першої - третьої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі;

3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

21. Додатково суд зазначає, що відмова Відповідачем в задоволенні клопотання позивача про направлення для розгляду справи за місцем його проживання не є порушенням вимог КУпАП, яке б давало підстави визнавати оскаржувану постанову протиправною, а тому його твердження про це суд розцінює як надумане.

22. Згідно з ч. 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, що ним, на переконання суду, виконано в повному обсязі.

23. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

24. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

25. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваної постанови Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у визначеному законом порядку було встановлено факт порушення позивачем вимог п. 12.4 Правил, доведено правомірність прийнятого ним рішення, матеріалами справи встановлено, що ним дотримано права позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому постанова серії ЕАВ № 1489400, винесена інспектором патрульної поліції Ругаленком А. І. про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн є законною. В зв`язку з цим суд приходить до висновку про обґрунтованість підстав притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому порушення Правил та відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора УПП в Харківській області лейтенанта поліції Ругаленка Антона Ігоровича про скасування постанови серії ЕАВ № 1489400 від 29 серпня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко