Справа № 378/1502/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 378/1502/19 Суддя (судді) першої інстанції: Н.М. Марущак
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Горяйнова А.М.,

Губської Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Савоскула Дмитра Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Ставищенського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до поліцейського СРПП № 3 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Савоскула Дмитра Михайловича відповідно до змісту якого просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 644719 від 07 листопада 2019 року;

- закрити провадження по справі.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на не повне дослідження судом першої інстанції доказів по справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було дотримано приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, а також не було враховано положення ст. 19 Конституції України відповідно до змісту яких обов`язок доказування правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішень покладається саме на останнього.

Зокрема, позивач зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови останню було складено відповідачем о 13 год. 00 хв., у той час як автомобіль зупинено о 14 год. 50 хв. Крім того, позивач звертає увагу суду, що відсутність часу на фотографії транспортного засобу, яка надрукована на зворотному боці протоколу технічного огляду цього транспортного засобу жодним чином не залежить від його волі, як замовника, оскільки відповідну інформацію зазначає виконавець.

За наведених обставин, позивач стверджує, що висновки суду викладені в оскаржуваному рішенні є хибними та такими, що суперечать принципу презумпції невинуватості, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для його скасування.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники судового процесу будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили. Позивач в апеляційній скарзі просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі. Відповідач про причини неявки суду не повідомив та будь-яких заяв або клопотань до суду не надав.

З огляду на викладене та керуючись приписами ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявної у матеріалах справи постанови серії БАА № 644719 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 07 листопада 2019 року о 14 год. 50 хв. на 305 км. а/д Київ-Одеса відповідачем було встановлено, що позивач керуючи вантажним автомобілем MAN TGA 18.410, д. н. НОМЕР_1 , з напівпричепом GENTRAIL, д. н. НОМЕР_2 , який відповідно до приписів ст. 35 ЗУ "Про дорожній рух" підлягає обов`язковому технічному контролю, своєчасно такий контроль не пройшов, чим допустив порушення вимог п.п. 31.3 "Б" Правил дорожнього руху.

За наведених обставин, поліцейський СРПП № 3 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області Савоскула Д.М. дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.121 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, вважаючи його таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду безперечних доказів того, що перевірку технічного стану транспортного засобу було проведено до винесення відповідачем оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, а також не було надано попереднього протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, із зазначенням дати проведення наступного технічного контролю.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі ЗУ № 3353-ХІІ) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України (далі ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до приписів п. 31.3 "б" ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно з законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Разом з цим, положеннями ст. 35 ЗУ № 3353-ХІІ передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку.

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженої Постановою КМУ №137, обов`язковий технічний контроль транспортного засобу проводиться згідно з Технологічними вимогами до засобів перевірки технічного стану, обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу, затвердженими наказом Мінінфраструктури від 15 лютого 2012 р. № 106, і Вимогами до перевірки. Виконавець здійснює фотофіксацію процесу проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, про що попереджає замовника. Фотофіксація процесу проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу здійснюється виконавцем під час зовнішнього огляду транспортного засобу, перевірки фар, гальмової системи методом стендових випробувань з фіксацією загального вигляду транспортного засобу та номерного знака. При цьому на фотографіях обов`язково зазначаються час і дата фотофіксації, які повинні відповідати часу і даті видачі протоколу перевірки технічного стану. Результат фотофіксації процесу проведення обов`язкового технічного контролю (одна фотографія транспортного засобу під час перевірки гальмової системи методом стендових випробувань з фіксацією загального вигляду транспортного засобу та номерного знака) друкується на зворотному боці протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Разом з цим, судова колегія звертає увагу, що відповідно до приписів ст. 16 ЗУ № 3353-ХІІ водій зобов`язаний своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль.

Керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 121 КУпАП України).

Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених ч. 3 ст.121.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як було встановлено судом та вбачається зі змісту оскаржуваної постанови підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП слугувало встановлення відповідачем факту керування позивачем вантажним автомобілем MAN TGA 18.410, д. н. НОМЕР_1 , з напівпричепом GENTRAIL, д. н. НОМЕР_2 , який не пройшов своєчасно обов`язковий технічний контроль.

Отже, вирішуючи питання щодо правомірності відповідного висновку суб`єкта владних повноважень та відповідно наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також правильності висновків суду першої інстанції, враховуючи наведені норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів зазначає про таке.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, 07 листопада 2019 року на 305 км. а/д Київ-Одеса він керував транспортним засобом MAN TGA 18.410, д. н. НОМЕР_1 , з напівпричепом GENTRAIL, д. н. НОМЕР_2 , який відповідно до приписів ст. 35 ЗУ "Про дорожній рух" підлягає обов`язковому технічному контролю.

На підтвердження того, що ним було дотримано вимог чинного законодавства щодо обов`язкового технічного огляду вказаного транспортного засобу, позивач надав до суду протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу № 00893-01133-19 та № 00893-01134-19 від 07 листопада 2019 року.

Водночас, судова колегія зауважує, що приписами ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність водія саме за несвоєчасне проходження обов`язкового технічного контролю.

Тобто, для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення водія до відповідальності відповідно до приписів вказаної норми є необхідним встановлення факту саме своєчасності проходження водієм такого контролю.

Отже, з урахуванням того, що відповідно до приписів ст. 35 ЗУ "Про дорожній рух" періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тони, причепів до них незалежно від строку експлуатації становить один рік, то відповідно на підтвердження того, що ним було своєчасно пройдено технічний огляд транспортного засобу MAN TGA 18.410, д. н. НОМЕР_1 , з напівпричепом GENTRAIL, д. н. НОМЕР_2 , останній повинен був надати суду попередні протоколи перевірки технічного стану вказаного транспортного засобу, тобто станом на 07 листопада 2018 року, що у свою чергу було вказано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Проте, ані під час судового розгляду справи у суді першої інстанції, ані до матеріалів апеляційної скарги позивачем вказаних доказів надано не було.

Також, як правильно було зазначено судом першої інстанції протокол перевірки технічного стану та фотографія транспортного засобу яка надрукована на зворотному боці протоколу всупереч вимог Порядку проведення обов`язкового технічного контролю не містить часу проведення такої перевірки, що у свою чергу, позбавляє суд встановити, що відповідну перевірку технічного стану транспортного засобу було проведено до винесення відповідачем оскаржуваної постанови.

Разом з цим, судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відсутність часу на фотографії транспортного засобу, яка надрукована на зворотному боці протоколу технічного огляду цього транспортного засобу жодним чином не залежить від його волі, як замовника, оскільки відповідну інформацію зазначає виконавець.

Так, згідно з приміткою Додатку до технічного опису (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 січня 2019 р. № 46) протокол, який видано із порушенням порядку проведення перевірки технічного стану, вимог до перевірки або містить виправлення чи недостовірну інформацію, є недійсним.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на підтвердження обґрунтованості позовних вимог та доводів апеляційної скарги щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, останній мав можливість надати попередній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, із зазначенням дати проведення наступного технічного контролю, чого останнім не було здійснено.

Приписами ст. 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Водночас, відповідного клопотання позивачем під час судового та апеляційного розгляду справи також заявлено не було.

У свою чергу, положеннями ч. 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, судова колегія зазначає, що враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскільки позивач не надав безперечні докази того, що ним було своєчасно пройдено обов`язковий технічний контроль транспортного засобу MAN TGA 18.410, д. н. НОМЕР_1 , з напівпричепом GENTRAIL, д. н. НОМЕР_2 , то відповідно не доведено протиправності оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому, судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта щодо розбіжності у часі між часом складання оскаржуваної постанови та часу зупинення транспортного засобу, оскільки зазначена постанова була підписана позивачем без жодних зауважень, що свідчить про згоду останнього із викладеними у ній обставинами та зазначеними даними, а відповідна розбіжність у часі не спростовує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 3 ст. 121 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Положеннями ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 272, 286, 311, 313, 315-316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 03 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: А.М. Горяйнов

Л.В. Губська

Повний текст постанови виготовлено 27 грудня 2019 року