Справа № 560/3032/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3032/19
РІШЕННЯ
іменем України

27 грудня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року.

Покликається на те, що під час проходження служби йому не виплачувалась індексація грошового забезпечення протягом вказаного періоду.

На звернення позивача про виплату індексації він отримав відмову, мотивовану відсутністю кошторисних призначень, оскільки виділені асигнування спрямовувались насамперед на виплату грошового забезпечення військовослужбовців, у зв`язку з чим коштів для виплати індексації не було. ОСОБА_1 з цим не погоджується та наполягає на своєму праві отримати індексацію за вказаний період служби, відтак звернувся до суду.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на адміністративний позов відповідач посилається на те, що у 2016-2018 роках бюджетних призначень на виплату індексації грошового забезпечення не було, тоді як Порядком №1078 не встановлено першочерговості чи пріоритетності виплати індексації перед іншими соціальними виплатами.

Зазначає, що індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, посилається на роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 року №10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 року №252/10/136-16 та від 08.08.2017 року №78/0/66-17. У зв`язку з відсутністю належного фінансування виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у той період не проводилась, від розпорядника коштів інформація щодо виплати індексації також не надходила.

Крім цього зазначає, що у період виключення позивача зі списків особового складу військової частини вимоги про виплату індексації ним не висувались. Просить відмовити у задоволенні позову.

До суду також надійшли відповіді на відзив, у яких позивач зазначив, що відсутність механізму виплати індексації за попередній період не може позбавляти особу права на отримання належних сум невиплаченого доходу, оскільки індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення, відтак підлягає обов`язковій виплаті.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника обслуговування авіаційного обладнання інженерно-авіаційної служби 2-ї авіаційної ескадрильї.

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.06.2019 року №272 позивача звільнено у запас відповідно до підпункту "а" п. 2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" 22 червня 2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №144 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення, проведено розрахунок за час служби.

31 липня 2019 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 про надання інформації щодо нарахованої та виплаченої йому індексації грошового забезпечення військовослужбовця, а також інформації про невиплачену індексацію та причини невиплати.

Відповідач листом від 21.08.2019 року за №350/485/60/1254 повідомив, що документи до 2016 року, які підлягають тривалому зберіганню, передані до Львівського територіального архівного відділу Галузевого архіву Міністерства оборони України. Протягом 2016-2017 років бюджетних призначень на виплату індексації грошового забезпечення не було. Зазначає, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в поточному році за вказаний ним попередній період відсутній, а тому підстав для нарахування та виплатити індексації за 2016- листопад 2018 року немає.

Як вбачається з довідки № 27 від 08.08. 2019 року (а.с. 15) позивачу за період з січня по листопад 2018 року включно індексація не проводилась. Також, як зазначає відповідач у відповіді від 21.08.2019 року № 350/485/60/1254 (а. с. 14) на звернення позивача, індексація грошового забезпечення військовослужбовцям в 2016-2017 роках не здійснювалась через відсутність фінансування.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII)

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення) (ч. ч. 1, 5 статті 2 Закону № 1282-ХІІ)

Підприємства, установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Як встановлено судом та сторонами не заперечується, позивачу за період з з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Абзацом 3 частини 1 статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Проведення індексації здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

З огляду на це, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Судом встановлено, що фактично єдиною підставою для невиплати позивачу індексації грошового забезпечення стало те, що кошторисні призначення на її виплату, за даними відповідача, були відсутні.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що:

- у розпорядженні відповідача у період з січня 2016 року по листопад 2018 року дійсно не було вільних коштів для виплати позивачу індексації грошового забезпечення;

- у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина НОМЕР_1 , кошти на індексацію грошового забезпечення позивача були відсутні;

- відповідачем вчинялись дії з метою вирішення питання про отримання додаткового фінансування для виплати індексації.

Надані відповідачем до суду роз`яснення Міністерства соціальної політики України, які доводились до відома департаменту фінансів Міністерства оборони України, суд оцінює критично, оскільки:

- по-перше, листи та роз`яснення міністерств не мають загальнообов`язкового характеру ані для суду, ані для інших суб`єктів влади,

- по-друге, наявність таких листів у центрального апарату Міністерства оборони України не доводить вчинення самим відповідачем будь-яких дій для вирішення ситуації з виплатою індексації військовослужбовцям.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету.

Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у спірний період кошти на виплату індексації грошового забезпечення головним розпорядником коштів не виділено, а тому відповідач діяв правомірно.

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача на цю виплату. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі 825/1832/17.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Невиплата позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний ним період була необґрунтованою, протилежне відповідачем не доведено, отже належним способом захисту права у даному випадку є зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що позивач мав законні очікування щодо виплати йому цих коштів відповідачем у добровільному порядку аж до моменту проведення остаточного розрахунку, чого зроблено не було. Однак, навіть після розрахунку позивач своє право на виплату індексації не втратив, оскільки роботодавець свій обов`язок перед ним не виконав.

Оскільки виплата індексації пов`язана з виплатою самого грошового забезпечення військовослужбовця, і повинна була здійснюватись у відповідних розмірах постійно разом з основною виплатою, ця гарантія оплати праці державою дотримана не була, відтак індексацію потрібно провести за весь період її невиплати з встановленням для її обчислення базового місяця, визначеного відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з січня 2016 року по листопад 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період служби з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 к. за рахунок асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 27 грудня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок