Справа № 450/1908/19
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/1908/19 Провадження № 2-а/450/79/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області капрала поліції Черепинець Ярослава Івановича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1053108 від 08.04.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1053108 від 08.04.2019 року, винесену поліцейським батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області капралом поліції Черепинцем Ярославом Івановичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову покликається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ПАВ № 1053108 на мене на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Вищевказану постанову позивач отримав 21 травня 2019 року, що підтверджується Інформацією з веб-сайту Укрпошти, з якої вбачається, що відповідний лист не міг бути отриманий раніше 21 травня 2019 року. Позивач не погоджується із вищевказаною постановою про накладення на нього адміністративного стягнення, оскільки згідно з ч. 2 ст. 58 та ч. 1 ст. 43 Віденської Конвенції про консульські зносини від 24.04.1963 року, почесні консульські посадові особи не підлягають під юрисдикцію судових чи адміністративних органів держави перебування щодо дій здійснюваних ними при виконанні консульських функцій. В момент вчинення дій, які стали підставою для накладення адміністративного стягнення, позивач виступав водієм Почесного Консула Королівства Бельгія у Львові ОСОБА_3 , що повертався з міста Києва, де здійснював у цей день консульські функції. У зв`язку з цим, не повинно мати значення, що керувала транспортним засобом, що належить консульству, не консульська посадова особа, а її водій, адже сама поїздка безпосередньо пов`язана з виконанням консульських функцій. Підтвердити обставини свого перебування в транспортному засобі та виконання консульських функцій в цей день може сам Почесний Консул Королівства Бельгія у Львові ОСОБА_3 . Враховуючи наведене оскаржувана постанова є незаконною, порушує права позивача і підлягає скасуванню.

Ухвалою від 19.08.2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надіслав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначає позивач, постановою поліцейського батальйону патрульної поліції в с. Сайки Управляння патрульної поліції в Київській області капрала поліції Черепинець Ярослава Івановича серії ЕАВ № 1053108 від 08.04.2019 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Положеннями ст. 222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач зазначає, що 08.04.2019 року в момент вчинення дій, які стали підставою для накладення адміністративного стягнення, він виступав водієм Почесного Консула Королівства Бельгія у Львові ОСОБА_3 , що повертався з міста Києва, де здійснював у цей день консульські функції.

Однак постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1053108 від 08.04.2019 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не надіслали відзив на адміністративний позов.

Згідно з ч. 2 ст. 58 та ч. 1 ст. 43 Віденської Конвенції про консульські зносини від 24.04.1963 року, почесні консульські посадові особи не підлягають під юрисдикцію судових чи адміністративних органів держави перебування щодо дій, здійснюваних ними при виконанні консульських функцій.

У зв`язку з цим, не повинно мати значення, що керувала транспортним засобом, що належить консульству, не консульська посадова особа, а її водій, адже сама поїздка безпосередньо пов`язана з виконанням консульських функцій.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог правил дорожнього руху.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху, у зв`язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами ж жодних доказів правомірності винесеної постанови представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову поліцейського батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області капрала поліції Черепинець Ярослава Івановича серії ЕАВ №1053108 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяІ. І. Мельничук