Справа № 160/3055/19
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3055/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кящзимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроважмаш"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року

у справі №160/3055/19

за позовом Акціонерного товариства "Дніпроважмаш"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

"04" квітня 2019 р. Акціонерне товариство "Дніпроважмаш" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.07.2018 року

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 169 407,00 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 727398,00 грн., з яких 484932,00 грн. - за основним платежем, 242466,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким застосовано штрафні санкції за завищення від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 43294,20 грн.

Позивач, в обґрунтування заявлених позовних вимог, зазначає, що податковий орган протиправно при визначенні податкових зобов`язань дійшов висновку щодо їх заниження. Податковим органом безпідставно розширено ряд документів (доказів), якими повинен підтверджуватись факт поставки товарно-матеріальних цінностей, зокрема, в акті зазначено, що відсутні докази на підтвердження транспортування товару. На думку податкового органу, метою функціонування підприємств-контрагентів ПАТ «Дніпроважмаш» є створення виключно штучного документообігу по операціям, які фактично не надавалися, у зв`язку з тим, що до перевірки було надано товарно-транспортні накладні не на всі поставки, або надано ТТН, оформлені з недоліками, не було надано сертифікати якості товару, деякі договори надано в ксерокопіях, контрагенти ПАТ «Дніпровадмаш» не завжди подавали податкову звітність, що суперечить дійсним обставинам справи. Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, прийнятими без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, що має наслідком їх неправомірність та є підставою для скасування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 р. у справі № 160/3055/19 в задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Судом встановлено, що за результатами проведеної податкової перевірки, контролюючий орган дійшов висновку, що Товариством за результатами господарської діяльності занижено податок на прибуток, податок на додану вартість, завищено від`ємне значення податку на додану вартість, занижено податок на доходи з фізичних осіб, занижено військовий збір, подано звіти за формою 1 ДФ з недостовірними відомостями, занижено єдиний внесок несвоєчасно подано звітність по єдиному внеску. На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Дослідивши встановлені по справі обставини, суд встановив, що протягом перевіряємого періоду позивач мав господарські відносини з ТОВ «РУМ ПЛЮС», ТОВ «ТК ГАМ А», ТОВ «ТЕХСЕРВІС», ТОВ «МІТАЛТРЕЙД» та ТОВ «АЛЬКОР НЕКСТ». За інформацією податкового органу дані контрагенти мають ознаки фіктивності, оскільки зареєстровані в органах державної реєстрації та в подальшому передані у володіння чи управління підставними особами, що не мали на меті проводити фінансово-господарську діяльність; більшість контрагентів має запис про відсутність за місцезнаходженням, не звітує, тощо. Частково надані документи по взаємовідносинам з даними контрагентами не надають змоги встановити факт транспортування придбаного товару, оплати наданих послуг, фактичне його отримання тощо. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено реального характеру здійснення господарської діяльності, та відповідно правомірність формування витрат та податкового кредиту за її результатами. Наведене обумовило прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, Акціонерним товариством "Дніпроважмаш" подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 р. у справі № 160/3055/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що вирок щодо фіктивності контрагента може бути беззаперечним свідченням нереального характеру здійснення господарської діяльності лише при детальному дослідженні даних господарських відносин. В свою чергу, вироки, на які послався суд взагалі не досліджувались взаємовідносини контрагентів позивача з АТ «Дніпроважмаш».

Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, У період з 27.04.2018 року по 12.06.2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, на підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 77.1, пп. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на VI квартал 2017 року, наказу від 10.04.2018 року №2097-п, направлень від 23.04.2018 року №2577, №2578, №2579, №2580, від 27.04.2018 року №2681 та від 21.05.2018 року №3040 проведено документальну планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

За результатами документальної планової виїзної перевірки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області складено акт від 19.06.2018 року № 31681/04-36-14-01/168076.

Перевіркою встановлені порушення, зокрема:

- пп. 134.1.1 п.134 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 169407,00 грн. за 2015 рік;

- п.188.1 ст.188, п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192, п. 198.1, п.198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість усього у сумі 484932,00 грн., у тому числі: у лютому 2016 року - 49213,00 грн., у липні 2016 року 513,00 грн., у серпні 2016 року - 334684,00 грн., у липні 2017 року - 11241,00 грн., у грудні 2017 року - 89281,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки від 19.06.2018 року контролюючим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 20.07.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 169 407,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 20.07.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 727398,00 грн., з яких 484932,00 грн. - за основним платежем, 242466,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 20.07.2018 року, яким застосовано штрафні санкції за завищення від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 43294,20 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ПАТ «Дніпроважмаш» звернулось до Державної фіскальної служби України із скаргою з вимогами переглянути та скасувати прийняті податкові повідомлення-рішення від 20.07.2018 року № , № , № .

За результатами розгляду скарги Державна фіскальна служба України рішенням від 17.10.2018 року №33719/6199-99-11-01-01-25 залишила без змін податкові повідомлення-рішення від 20.07.2018 року № , № , № , а скаргу - без задоволення.

Не погодившись з винесеними рішеннями, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з доводами контролюючого органу про відсутність доказів реального характеру господарських взаємовідносин позивача з вказаними контрагентами у перевіряємому періоді.

Так, взаємовідносини ПАТ «Дніпроважмаш» (покупець) з ТОВ «РУМ ПЛЮС» (постачальник) відбувались на підставі договору від 27.04.2015 року №61/80, відповідно до якого постачальник зобов`язується в порядку і терміни, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві продукцію, в певній кількості, відповідної якості і по цінах, що вказані в специфікаціях, а покупець зобов`язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах, визначених у цьому договорі.

Загальна сума договору визначається як наростаюча сума по всіх поставках, проведених протягом всього терміну дії цього договору. Термін постачання протягом 2 календарних днів після надання заявки. Базисні умови постачання: СРТ склад покупця (згідно «Інкотермс» в редакції 2010 року). Постачальник зобов`язаний надати належнім чином оформлені документи (підписані уповноваженою особою і скріплені печаткою постачальника) на продукцію, що поставляється, відповідно до вимог чинного законодавства України, а саме: накладну на продукцію, рахунок, сертифікат якості, товарно - транспортну накладну, видаткову накладну).

Даний договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2015 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Разом з тим, в договорі від 27.04.2015 року №61/80 відсутній підпис та печатка сторони постачальника.

відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних, у періоді з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року ТОВ «РУМ ПЛЮС» купувало товари, роботи, послуги: цукор, олія соняшникова, рис пакистанський довгозернистий, мішки, масло, борошно, акумулятори, ячмінь, соняшник, пшениця, горох, ковбасу, комбікорм, молоко, пасту, послуга з перевезення вантажів, сир, сметану, цукерки та ін.

При цьому, придбання цегли вогнетривкої, коксу електро-, водо-, газо-постачання, оренди приміщень інших товарів та послуг, які б свідчили про ведення господарської діяльності підприємства - відсутнє.

Таким чином, ТОВ «РУМ ПЛЮС» купувало зовсім інший асортимент товарів, ніж той, що у подальшому реалізовувався на адресу ПАТ «ДНІПРОВАЖМАШ».

В той же час, ТОВ «РУМ ПЛЮС» зареєстровано за юридичною адресою: Рівненська обл., (у період взаємовідносин з ПАТ «ДНІПРОВАЖМАШ» - 03118, м. Київ, вул. Козацька, буд. 116, оф.207), тоді як у ТТН пункт навантаження зазначено лише «м. Дніпропетровськ», без уточнення вулиці, номеру будівлі, складу, тощо. Фінансовий звіт (баланс) до органів ДФС не подавався, що свідчить про відсутність на підприємстві будь-яких основних засобів та залишків ТМЦ. Остання звітність податкова декларація з ПДВ за серпень 2016 року. Звітність у 2017, 2018 роках не подавалась.

Одночасно, відповідно до ІС «Податковий блок» встановлено, що по ТОВ «РУМ ПЛЮС» 29.05.2015 року внесно ознаку фіктивності.

Перевіркою встановлено, що ПАТ «Дніпроважмаш» також мало взаємовідносини з ТОВ «ТК ГАМА» на підставі договору поставки від 03.06.2016 року №61/90, відповідно до якого кількість, асортимент та ціна продукції, що поставляється, вказується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Специфікацією № 1 до договору від 03.06.2016 року № 61/90 визначено найменування товару, а саме: рельс Р-50, сума по специфікації 41 602,51 грн.

У ТТН від 07.06.2016 року №Р86 у пункті «пункт навантаження» зазначено лише м. Запоріжжя, без конкретизації вулиці, номеру будівлі, складу, тощо.

В той же час, ТОВ «ТК ГАМА» зареєстровано за адресою вул. Брянська, буд.15, Орджонікідзевський район, м. Запоріжжя, 69035. Стан платника - 0 платник податків за основним місцем обліку. Основний вид діяльності: 46.90 неспеціалізована оптова торгівля. Фінансовий звіт (баланс) до органів ДФС не подавався, що свідчить про не відення на підприємстві будь-яких основних засобів та залишків ТМЦ. Відповідно до відомості про нарахування заробітної плати (доходу, забезпечення) застрахованим особам за червень 2016 року, на підприємстві рахується 1 особа. Декларації з податку на прибуток у 2016 році до органів ДФС не подавались. Звітність у 2017, 2018 роках не подавалась.

Відповідно до ЄРПН встановлено, що у періоді з 01.01.2016 року по 30.06 2016 року ТОВ «ТК ГАМА» купувало товари, роботи, послуги: конфети, консерви, серветки, воду, чай, дитяче пюре, вафлі, десерт, снеки, каву, карамель, крупи, метало черепицю, профіль, осб панелі, листи, прокладання місцевих ВОЛЗ, лампи, нагрівальні апарати, розміщення статті на веб-сайті, маршрутизатори, відео карти, газобетон та інше, в той час як придбання рельс - відсутнє.

Таким чином, ТОВ «ТК ГАМА» купувало зовсім інший асортимент товарів, ніж той, що у подальшому реалізовувався на адресу ПАТ «Дніпроважмаш».

Одночасно, відповідно до ІС «Податковий блок» встановлено, що по ТОВ «ТК ГАМА» 09.08.2016 року внесено ознаку фіктивності.

Разом з тим, судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2017 у справі № 335/14/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України, за створення ряду фіктивних підприємств, в тому числі ТОВ «ТК ГАМА».

В межах даного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 , не маючи наміру здійснення статутної господарської діяльності, діючи з корисливих спонукань, погодилвся на пропозицію невстановленої особи, за грошову винагороду придбати суб`єкт підприємницької діяльності ТОВ «ТК Гамма» та стати його засновником, усвідомлюючи при цьому, що придбання вказаного товариства здійснюється з метою прикриття незаконної діяльності, передбачаючи, при цьому, можливість спричинення державі матеріальної шкоди в результаті її незаконної діяльності.

В подальшому, з метою здійснення злочинної діяльності, невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, отримали печатку ТОВ «ТК Гамма», якою завіряли завідомо неправдиві первинні документи, що засвідчували нібито проведення фінансово-господарських операцій. Таким чином ОСОБА_1 , будучи засновником та директором фіктивного підприємства - ТОВ «ТК Гамма», забезпечив прикриття незаконної діяльності невстановлених досудовим розслідуванням осіб щодо здійснення вигаданих прибуткових та видаткових операцій по рахунках підприємства, складання від його імені, як службової особи ТОВ «ТК Гамма», фіктивних господарських угод та фіктивних первинних документів щодо реалізації товарів, робіт, послуг, складання та видачу документів податкової звітності, штучного формування податкового кредиту з податку на додану вартість іншим підприємствам та завищенню валових витрат таким суб`єктам господарської діяльності, в результаті чого до Державного бюджету України ймовірно не надходило коштів у вигляді сплати вказаних податків.

Крім того, в межах розслідування кримінального провадження в даній справі, допитано ОСОБА_2 який підписував документи як директор ТОВ «ТК ГАМА», встановлено, що ця особа не здійснювала будь-якої фінансово-господарської діяльності на ТОВ «ТК ГАМА», грошові кошти з банківського рахунку не знімав. Ніяких послуг на адресу інших підприємств не здійснював та товарів не реалізовував та не придбавав. Договірних відносин з іншими підприємствами не мав.

Також, згідно до матеріалів справи, ГУ ДФС у Дніпропетровській області від оперативного управління ДПІ у Солом`янського районі ГУ ДФС у м. Києві отримані пояснення ОСОБА_3 від 23.05.2015 року, яка була директором ТОВ «РУМ ПЛЮС» у період взаємовідносин з ПАТ «ДНІПРОВАЖМАШ». Згідно з поясненням ОСОБА_3 повідомила про те, що їй нічого невідомо, про дане підприємство вона чує вперше, фактично вона ніколи не була директором, засновником або головним бухгалтером будь-яких підприємств. Жодне підприємство вона не купувала та в подальшому нікому не продавала. Жодна інформація, щодо місця реєстрації, виду господарської діяльності, кількості працюючих на ТОВ «РУМ ПЛЮС» їй не відома. Печатки ТОВ «РУМ ПЛЮС» вона не замовляла для виготовлення та ніколи їх не отримувала. Особисто вона ніколи не займалася веденням бухгалтерського та податкового обліку зазначеного підприємства. Хто вів бухгалтерський та податковий облік на вказаному підприємстві їй не відомо.

Дані обставини встановлено судом першої інстанції, та не спростовано сторонами. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пункту 198.1, статті 198 ПК України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3, статті 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних фондів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Відповідно до пункту 198.6, статті 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України встановлено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Держбюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду.

Згідно з пунктом 200.2 статті 200 ПК України - при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з цим пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Податкового кодексу, а при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з цим розділом

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг, або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі ст.9 того ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерство юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 ( далі - Положення).

Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання).

Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.

Таким чином, з наведених положень законодавства встановлено, що підставою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання робіт/послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Колегія суддів відмічає, що з метою підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди встановленню підлягає їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.

Слід також зазначити, що за умови доведеності податковим органом, що платник при укладенні правочинів та виконанні господарських операцій діяв без належної обачливості та, виходячи з обставин такого укладення та виконання, знав або повинен був знати про порушення, допущені контрагентами, податкова вигода за такими операціями має бути визнана необґрунтованою.

Відтак, хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов`язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Ця обставина не може залишатися неврахованою, оскільки факт участі особи, яка підписала первинні документи, у діяльності фіктивного підприємства, несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

Вироками у кримінальній справі діяння ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, як умисні дії, що виразились у фіктивному підприємництві, тобто створенні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

Враховуючи те, що первинні документи, надані контрагентами позивача, ТОВ «ТК Гамма» та ТОВ «Рум Плюс», підписані особами, які заперечують свою фактичну участь в управлінні підприємствами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що такі документи не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, та як наслідок не визнаються такими, що посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Відтак, вироками у кримінальній справі, які набрав законної сили, встановлено об`єктивну сторону складу злочину посадових осіб контрагентів платника податків, дії яких не були спрямовані на реальне настання наслідків, а лише на формування первинних документів за наслідками неіснуючих операцій. Господарські операції, за наслідками яких товариством сформований податковий кредит, відбулися на підставі первинних документів, виписаних цими ж особою і у той самий період, в якому встановлено факт вчинення злочину.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції висловленій в постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №826/15414/17.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Дніпроважмаш».

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Судом апеляційної інстанції не встановлено невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи .

Доводи апеляційної скарги свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи не знайшли, з огляду на що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається. Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 р. у справі № 160/3055/19 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 р. у справі № 160/3055/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко