Справа № 712/13196/19
Суддя: Борєйко О. М.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Юр`євої К.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача Поліщук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до т.в.о. заступника командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Поліщук Андрія Олеговича, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративною позовною заявою, в якій просить: визнати дії т.в.о. заступника командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Поліщук Андрія Олеговича протиправними та скасувати винесену останнім постанову серії НК №352958 від 28 вересня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП; провадження у вказаній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 вересня 2019 року т.в.о. заступника командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Поліщук Андрієм Олеговичем в приміщенні Черкаського ВП, за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104, винесено постанову серії НК №35958 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень. З мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що 28 вересня 2019 року о 22 годині 10 хвилин в м. Черкаси, позивач, керуючи автомобілем «Фольцваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вулиці Пастерівська з вулицею Благовісна на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «е» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

З вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки в зазначений час та місці він керуючи вказаним автомобілем та рухаючись по вул. Пастерівська в м. Черкаси, зі сторони Хімселища в напрямку Центру, проїхав регульоване перехрестя цієї вулиці з вулицею Благовісна не на червоний, а на дозволений зелений сигнал світлофора, тобто відповідно до вимог п.8.7.3 «е» ПДР України.

В подальшому, він, дотримуючись безпеки руху, проїхав до перехрестя з бульваром Шевченка, де повернув ліворуч, та, проїхавши до магазину «Богдан», зупинився на стоянці у своїх справах. Саме в цей час до нього підійшли декілька працівників поліції, які, спочатку висунули йому усне звинувачення в тому, що він проїхав вищевказане перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. Позивач категорично заперечив порушення ПДР України та попросив надати докази, які підтверджують зазначений поліцейськими факт. Однак, поліцейські проігнорували його прохання. З розмови між поліцейськими позивач почув, що перебуває у них в картотеці як особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Даний факт він заперечив та пояснив, що суд закрив справу з даного приводу в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Його пояснення роздратувало працівників поліції, і вони стали провокувати його на вчинення щодо них непокори. В подальшому, працівники висунули позивачу чергове, безпідставне звинувачення в тому, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, застосували щодо нього фізичну силу, наділи на його руки кайданки та примусово доставили до Черкаського обласного наркодиспансеру. В зазначеній установі, він, будучи позбавленим права на правову допомогу, публічно звернув увагу на незаконні дії працівників поліції щодо нього, які намагалися залучити до його обстеження працівників вказаної установи та у такий спосіб себе виправдати. Працівники поліції доставили його до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, де склали відносно нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, та постанови за ч.2 ст.122 і ст.185 КУпАП.

Вважає, що обвинувачення, зазначене у оскарженій постанові, є штучним та безпідставним. Докази його вини у мотивувальній частині постанови не зазначені. Крім того, будь-яких даних про те, що під час проїзду вищевказаного перехрестя працівниками поліції була застосована відеофіксація, у постанові немає. Свідки у справі відсутні. Таким чином, оскаржена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступним закриттям провадження у справі в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2019 року відкрите провадження у справі та вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на адміністративний позов та визначено строк його подачі - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а позивачу - десятиденний строк для надання відповіді на відзиву, який відраховується з дня вручення йому відзиву на позовну позовну заяву.

Відповідач - т.в.о. заступника командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенант поліції Поліщук А.О., скориставшись своїм правом, передбаченим ст.162 КАС України, надав відзив на позовну заяву, згідно якого, 28 вересня 2019 року близько 22 години 10 хвилин останній ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки відповідно до повноважень, передбачених Законом України «Про національну поліцію», шляхом патрулювання на службовому автомобілі на території м. Черкаси разом з поліцейськими роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області Фінько С.Р., Омельяненко Ю.О. та інспектором Чорнозуб Ю .П. У вказаний час, здійснюючи рух по вул. Пастерівській зі сторони вул. Гетьмана Сагайдачного, в напрямку вул. Шевченка, він став свідком того, як водій, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив поворот ліворуч з вул. Пастерівська на вул. Благовісна на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «е» ПДР України. Після чого, на підставі ч.1 ст.35 Закону України «про Національну поліцію», водієві вказаного транспортного засобу, відповідно до п.3.2, п.8.9 «б», п.8.9 «в» ПДР України, було висунуто вимогу про зупинку транспортного засобу, шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольорів та подання наказів про зупинку через гучномовець, на які водій не реагував. Здійснюючи переслідування вказаного автомобіля, водій якого ігнорував неодноразові вимоги про зупинку, по вул. Благовісна до вул. Б.Хмельницького, на якій автомобіль повернув праворуч та продовжив рух в напрямку вул. Шевченка, зупинивши даний автомобіль поблизу магазину «У Богдана», що розташований по вул . Б.Хмельницького, 7, водія, яким виявився позивач, згідно ч.3 ст.35 Закону України «про Національну поліцію» було проінформовано про вказане порушення ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Позивач з фактом вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення не погоджувався. При цьому, під час спілкування з позивачем у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з ротової порожнин та порушення мови, в зв`язку з чим поліцейським було запропоновано позивачеві пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, на що позивач відмовився. Враховуючи викладене, позивачу було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а саме: в Черкаському обласному наркологічному диспансері, на що він відреагував агресивно, намагався зникнути з місця його зупинки, та таким чином уникнути проходження освідування і притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову від його проходження. Враховуючи, що позивач не реагував на вимоги працівників поліції залишатися на місці, з метою забезпечення проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння та складання адміністративних матеріалів за вчинення вищевказаних правопорушень, ігнорував неодноразові попередження про можливість застосування заходів примусу, було здійснено адміністративне затримання позивача відповідно до ст.ст.260-262 КУпАП. Після затримання, позивача було доставлено до КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» для проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння лікарем - наркологом, де позивач також відмовився від проходження такого освідування. В подальшому, позивача було доставлено до службового приміщення поліції - Черкаського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області по вул. Пастерівська, 104, для складання протоколу затримання, протоколів за ч.1 ст.185, ч.1 ст.130 КУпАП, а також постанови за ч.2 ст.122 КУпАП. Про затримання позивача було повідомлено Центр надання безоплатної вторинної правової допомоги, від отримання якої позивач відмовився. В подальшому, відповідно до вимог ст.279 КУпАП, з врахуванням ст.280 КУпАП, здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснено позивачеві права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Розглянувши справу, відповідно до ст.258 КУпАП, з дотриманням вимог ст.283 КУпАП, з врахуванням ч.2 ст.33 КУпАП, ст.ст.251, 252 КУпАП, відповідачем було винесено постанову серії НК №352958 за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Надалі, відповідач ознайомив позивача зі змістом постанови у справі про адміністративне правопорушення та вручив її копію.

Твердження позивача, що після проїзду вказаного перехрестя він продовжив рух по вул. Пастерівська до вул. Шевченка, не відповідає дійсності та спростовується відеозаписом, здійсненим за допомогою його службового реєстратора, на якому зафіксовано, як транспортний засіб під керуванням позивача здійснює рух по вул. Б.Хмельницького, а не по вул. Шевченка, що свідчить про недостовірність відомостей, викладених позивачем в його позовній заяві.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується позивачем у позовній заяві, розгляд адміністративної справи відбувався не на місці зупинки, а за місцем вчинення адміністративного правопорушення, тобто в приміщенні Черкаського відділу ГУНП в Черкаській області.

Таким чином, думка позивача, що реалізація його прав, передбачених ст.268 КУпАП, мала відбуватись на місці зупинки, є хибною. Крім того, як вбачається з відеозапису, відповідач проінформував позивача про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки.

Також, твердження позивача про те, що під час розгляду справи було порушено його право на захист не відповідає дійсності та спростовується відеозаписом зі службового відеореєстратора, на якому зафіксовано, що на пропозицію поліцейського щодо прибуття на місце адвоката Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги позивач відповів відмовою.

Вважає, що викладені обставини свідчать про те, що доводи позивача не є належним обґрунтуванням адміністративного позову щодо порушення відповідачем норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що він діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, оскаржена постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні, в зв`язку з чим просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

До даного відзиву на позовну заяву відповідачем додано три DVD-диски з відеозаписами, якими він обґрунтовує свої доводи.

В свою чергу, позивач та його представник - адвокат ОСОБА_2, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.163 КАС України, у визначений судом строк, надали суду відповідь на відзив, в якому зазначили про відсутність будь-яких доказів, доданих до відзиву, які б доводили порушення позивачем п.8.7.3 «е» ПДР України, а саме: що останній проїхав перехрестя вулиці Пастерівська з вулицею Благовісна на заборонений червоний сигнал світлофора, що є логічним, оскільки позивач проїхав вказане перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора, про що неодноразово пояснював працівникам поліції. Наданий у відзиві на позов файл з відеозаписом не містить будь-яких об`єктивних даних про те, що позивач проїхав перехрестя вулиць Пастерівська - Благовісна на заборонений червоний сигнал світлофора. З нього вбачається лише те, що зазначене відеоспостереження за автомобілем, яким керував позивач, було фактично розпочато працівниками поліції із службового автомобіля о 21 годині 59 хвилин 20 секунд, коли позивач перетинав перехрестя вулиці Б.Хмельницького з бульваром Шевченка в м. Черкаси, після чого, на вимогу працівників поліції зупинився на стоянці біля кафе-магазину «У Богдана», що розташований по вул. Б.Хмельницького, 9, в м . Черкаси . На 22 годину 10 хвилин, як зазначено у постанові, позивач не міг бути в районі перехрестя вулиць Пастерівська - Благовісна.

Крім того, при винесенні оскарженої постанови, відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

На виконання вимог ч.3 ст.283 КУпАП, в оскарженій постанові зазначено, що порушення позивачем вимог п.8.7.3 «е» ПДР України підтверджується матеріалами справи, що додаються до постанови, однак, таких матеріалів відповідачем не надано.

Також, в порушення вимог ч.2 ст.268 КУпАП, відповідач здійснив розгляд справи за відсутності позивача, без дослідження будь-яких відомостей, які б могли бути доказами вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, згідно ст.251 КУпАП.

На відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення вказує їх не дослідження під час розгляду справи, якого фактично не було здійснено, що підтверджується наданим відповідачем файлом з відеозаписом. Так, з наданого відповідачем файлу вбачається, що особа, яка винесла оскаржену постанову, а отже, і здійснювала розгляд справи, з`явилась з іншого приміщення лише для вручення копії оскарженої постанови, що свідчить про відсутність позивача під час розгляду справи, чим порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі й на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, доказів, права заявляти клопотання та користуватися при розгляді справи юридичною допомогою.

Всупереч вимогам ст.278 КУпАП, відповідач не здійснив підготовку до розгляду справи, не перевірив, чи сповіщено позивача про час і місце розгляду справи, та здійснив її розгляд без участі позивача.

Про права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, відповідач повідомив позивача лише формально лише після підписання позивачем оскарженої постанови, а саме: про отримання її копії.

Крім того, відповідачем не надано оцінки поясненням позивача, який з моменту його зупинки, як учасник дорожнього руху, знаючи вимоги ПДР, неухильно виконував останні, категорично заперечував скоєння ним даного адміністративного правопорушення.

Додані до відзиву відеозаписи є неналежними доказами, оскільки на них не відображені відомості вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Також, потерпілих чи свідків порушення ПДР України позивачем не було, в зв`язку з чим їх пояснення не досліджувалися, що також вбачається з відзиву на позовну заяву.

В зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення позивачем, справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки позивач не порушував ПДР України, що не спростовується матеріалами справи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з наведених у адміністративній позовній заяві та відповіді на відзив підстав.

Відповідач - т.в.о. заступника командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенант поліції Поліщук А.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. При цьому, від виклику у судове засідання свідків, які зазначені у його клопотанні від 11 листопада 2019 року, та їх допиту, відмовився.

Під час судового розгляду, за участю сторін справи, судом проведено перегляд відеофайлів, що записані на 2 (два) компакт-диски, які приєднані відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Суд, заслухавши доводи позивача, його представника, відповідача, врахувавши обставини, які викладені у адміністративній позовній заяві, відзиві на позовну заяву та відповіді на відзив, дослідивши матеріали справи, провівши перегляд відеофайлів, що записані на 2 (два) компакт-диски, приєднані відповідачем до відзиву на позовну заяву, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліція, відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, передбачені ч.2 ст.122 КупАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою т.в.о. заступника командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Поліщук Андрія Олеговича серії НК №352958 від 28 вересня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 28 вересня 2019 року о 22 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя в м. Черкаси вулиця Пастерівська - вулиця Благовісна, на заборонений червоний сигнал світлофора, в порушення вимог п.8.7.3 «е» ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника.

Згідно п.8.7.3 «е» ПДР України, червний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_1 дійсно 28 вересня 2019 року близько 22 години, перебуваючи в м. Черкаси, керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснював проїзд регульованого перехрестя вулиць Пастерівська - Благовісна.

Позивач вказаний факт визнає, однак, заперечує факт проїзду зазначеного у оскарженій постанові перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та стверджує, що вказане перехрестя він проїхав відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, тобто на дозволений зелений сигнал світлофора, який дозволяє здійснювати рух транспортного засобу на регульованому перехресті.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 258, 283 КУпАП, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно постанови серії НК №352958 від 28 вересня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної відносно ОСОБА_1 , т.в.о. заступником командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенантом поліції Поліщук А.О. у даній постанові не зазначено доказів, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, відповідачем у графі оскарженої постанови: «до постанови додаються» - зазначено: «матеріали справи».

Однак, запис у оскарженій постанові, що до неї додаються матеріали справи, є неконкретизованим, оскільки відсутній перелік документів та інших доказів, які відповідач вважає матеріалами справи, їх кількість, що позбавляє суд можливості встановити, на підставі яких матеріалів справи відповідач дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та чи входять до матеріалів справи відеозаписи, які додані відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

В оскарженій постанові, в порушення вимог ст.283 КУпАП, не вказаний технічний засіб, яким здійснений відеозапис, на який відповідач посилається як на доказ законності винесеної постанови та додає до відзиву на позовну заяву.

Крім того, під час перегляду відеофайлів, які записані на компакт-диски та додані відповідачем до відзиву на позовну заяву, встановлено, що на відеозаписах не зафіксовано адміністративне правопорушення, яке, на думку відповідача, вчинив ОСОБА_1 , тобто проїзд останнім на транспортному засобі 28 вересня 2019 року о 22 годині 10 хвилин перехрестя вулиць Пастерівська - Благовісна в м. Черкаси на заборонений червоний сигнал світлофора.

Вказані обставини виключають можливість прийняти надані відповідачем відеозаписи, які записані на компакт-диски та приєднані до відзиву на позовну заяву, як належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за обставин, які зазначені в оскарженій постанові.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а та постанові від 18 липня 2019 року у справі №261/522/16-а.

Згідно ст.283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, під час винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, доказуванню підлягає, зокрема, час вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідачем в оскарженій постанові зазначено, що адміністративне правопорушення вчинене о 22 годині 10 хвилин.

Однак, як вбачається з відеофайлів, які записані на компакт-диски, та додані відповідачем до відзиву на позовну заяву, відеофіксація дій позивача розпочата працівниками поліції із службового автомобіля о 21 годині 59 хвилин 20 секунд, при цьому в цей час позивач перетинав перехрестя вулиці Б.Хмельницького з бульваром Шевченка в м. Черкаси, після чого, на вимогу працівників поліції зупинився на паркові біля магазину «У Богдана». При цьому, будь-якого руху транспортного засобу позивача, після його зупинки працівниками поліції, не зафіксовано.

Таким чином, враховуючи, що позивач був зупинений працівниками поліції приблизно о 21 години 59 хвилин, після вчинення останнім, на думку відповідача, адміністративного правопорушення, позивач був позбавлений об`єктивної можливості вчинити 28 вересня 2019 року о 22 годині 10 хвилин адміністративне правопорушення, про яке йдеться в оскарженій постанові.

У своїх поясненнях, які надані під час судового розгляду, та доводах, які викладені у відзиві на позовну заяву, відповідач, як на законність винесення оскарженої постанови, зазначає, що він бачив, як позивач вчинив адміністративне правопорушення, за обставин, які відображені в оскарженій постанові.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №357/10134/17, візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення того чи іншого пункту ПДР України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке зазначене в оскарженій постанові, відповідач обґрунтовує виключно власним спостереженням, яке не може бути належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, при цьому всі доводи відповідача, які викладені ним під час судового розгляду та у відзиві на позовну заяву, зводяться виключно до його незгоди з позовними вимогами, без обґрунтування прийнятого ним рішення жодним належним та допустимим доказом.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися виключно на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, окрім оскарженої позивачем постанови, жодних інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін, як одному з складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ПДР України.

Однак, вказана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відомості про яке викладені в оскарженій постанові.

Крім того, суд констатує порушення відповідачем при винесенні оскарженої постанови порушення прав позивача, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а саме: проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавлення позивача можливості знайомитися з матеріалами справи та надати пояснення і докази, заявляти клопотання та користуватися при розгляді справи юридичною допомогою, оскільки, з наданих відповідачем відеофайлів, вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого винесено оскаржену постанову, проведений поза межами приміщення, в якому перебував позивач, без його участі, при цьому працівником поліції формально роз`яснено права позивача лише після винесення оскарженої постанови.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції відіграє тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, отже, ст. 6 не може бути застосована. Однак, Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальним діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само, як і те, який державний орган розглядав справу.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі викладеного, враховуючи, що будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано, згідно ст.ст.8, 9, 62 Конституції України та керуючись ст.ст. 9, 222, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 77, 139, 205, 229, 241-246, 255, 286, 288 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до т.в.о. заступника командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Поліщук Андрія Олеговича, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Визнати дії т.в.о. заступника командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Поліщук Андрія Олеговича щодо винесення постанови серії НК №352958 від 28 вересня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, - протиправними.

Постанову серії НК №352958 від 28 вересня 2019 року, винесену т.в.о. заступника командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенантом поліції Поліщук Андрієм Олеговичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 23 грудня 2019 року.

Сторони справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач - т.в.о. заступника командира взводу №2 роти обслуговування водних об`єктів Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенант поліції Поліщук Андрій Олегович, адреса: 18002, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21.

Суддя О.М. Борєйко