Справа № 460/1495/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 грудня 2019 року м. РівнеСправа №460/1495/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) про:

визнання протиправними дії щодо зменшення позивачу встановленого при звільненні розміру пенсії з 90% до 70% від грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2016;

зобов`язання вчинення дій щодо проведення перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2016 з урахуванням встановленого при звільненні розміру пенсії 90% від суми грошового забезпечення та здійснення одноразової виплати за період з 01.01.2016 різниці від виплаченої пенсії в розмірі 20% щомісячно від суми грошового забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу призначено пенсію з 01.03.2005 за вислугою років в розмірі 90% сум грошового забезпечення згідно з п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ". З 01.01.2018 йому було нараховано пенсію в підвищеному розмірі, проте при перерахунку пенсії її розмір було зменшено з 90% до 70 % сум грошового забезпечення на підставі ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції, чинній на час перерахунку пенсії. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення 90% та здійснення виплати пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум, однак ГУ ПФУ в Рівненській області відмовлено у здійсненні такого перерахунку пенсії з підстав, що величина розміру пенсії за вислугу років за пенсійною справою позивача з 01.01.2016 встановлена як 70% відповідних сум грошового забезпечення і підстав для збільшення її розміру немає. Зазначив, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами, внесені зміни до ч.2 ст.13 вказаного Закону не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а має застосовуватися розмір грошового забезпечення у відсотках, який встановлено на момент призначення пенсії. Вважає, дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру його пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення протиправними та такими, що порушують гарантоване державою його право на пенсію. Крім того, вважає, що розмір недонарахованої та невиплаченої йому пенсії з 01.01.2016 становить 20% від суми грошового забезпечення, що порушує його право на пенсію

Ухвалою суду від 26.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що 01.04.2014 набрав чинності Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України", яким, зокрема, встановлено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. На підставі вищезазначеного відповідачем на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було проведено перерахунок пенсії позивача, з урахуванням основного розміру грошового забезпечення у розмірі 70% з 01.01.2016. Крім того, розмір пенсії позивача до проведення перерахунку пенсії був значно меншим ніж після перерахунку. Відтак, зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - призвели до її збільшення. Звернув увагу на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 26.06.2019 провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18 (№Пз/9901/58/18). Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, судове рішення у зразковій справі набрало законної сили 16.10.2019, а повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 оприлюднено 25.10.2019.

Ухвалою суду від 03.12.2019 провадження у справі поновлено.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , 1960 року народження, проходив військову службу в органах внутрішніх справ з присвоєнням спеціального звання "прапорщик", де отримував грошове забезпечення до звільнення з військової служби.

Відповідно до висновку від 18.03.2005 (а.с.22), пенсія ОСОБА_1 призначена з 01.03.2005 за вислугою років в розмірі 90% сум грошового забезпечення.

У 2018 році ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення 70% з 01.01.2016 (а.с.26).

ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення 90% та здійснення виплати пенсії в цьому розмірі з 01.01.2016 із врахуванням раніше виплачених сум.

ГУ ПФУ в Рівненській області листом від 05.06.2019 №Б-437/07.1-59 ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії у згаданому позивачем розмірі, а також зазначено, що величина розміру пенсії за вислугу років за пенсійною справою позивача з 01.01.2016 встановлена як 70% відповідних сум грошового забезпечення і підстав для збільшення її розміру немає, оскільки пенсія перерахована та виплачується відповідно до норм чинного законодавства (а.с.7).

Вважаючи дії відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2016 у розмірі 70% грошового забезпечення протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Адміністративна справа №460/1495/19 відповідає ознакам типової справи, які визначені Верховним Судом при розгляді зразкової справи №240/5401/18 (№Пз/9901/58/18), а саме: позивачами у них є особи, яким призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (територіальний орган Пенсійного фонду України), на пенсійному обліку якого перебувають позивачі; спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку зі зменшенням територіальним органом Пенсійного фонду України основного розміру пенсії до 70 відсотків відповідно до частини другої ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції чинній на момент здійснення перерахунку); позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення у відсотках, які були визначені на момент призначення пенсії).

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відтак, при вирішенні даної справи суд враховує правові висновки, викладені в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 у зразковій справі №240/5401/18 (№Пз/9901/58/18), та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у цій справі, провадження №11-198заі19.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII).

Згідно з п. "а" ст.12 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу), право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Відповідно до ст.13 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення (п. "а" ч.1); тим же особам, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43) (п. "б" ч.1).

При цьому, частиною другою статті 13 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Перерахунок пенсій призначених відповідно до Закону №2262-XII (в редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії) визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку (ч.1). Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону (ч.2). Призначені військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей пенсії перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (ч.3).

Таким чином, в силу вимог ч.2 ст.63 Закону №2262-XII, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №45), згідно з пунктами 2 та 3 якого Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).

Відповідно до п.4 Порядку №45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 Порядку №45 визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п.2). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається ст.13 Закону №2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, відсоткове співвідношення, установлене ст.13 Закону №2262-XII, вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Позивачу пенсія була призначена у березні 2005 року, її розмір складав 90% від грошового забезпечення.

Обставини щодо призначення позивачу такої пенсії згідно з п. "а" ч.1 ст.13 Закону №2262-XII визнано сторонами в заявах по суті справи. У суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відтак, в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України такі обставини не потребують доказуванню.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону №2262-XII в редакції, чинній на час зазначеного призначення пенсії, максимальний її розмір був обмежений 90% відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому стаття 13 Закону №2262-XII неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами ст.63 Закону №2262-XII, яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та від 21.02.2018 №103, тому застосування ст.13 цього Закону, що регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2016 зменшено відсотковий розмір грошового забезпечення позивача, що враховується при визначенні основного розміру пенсії, з 90% до 70%.

Тобто, зміна відсоткового розміру грошового забезпечення здійснена вже після призначення позивачу пенсії у відповідному розмірі.

Відтак, у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 90% до 70% сум грошового забезпечення, оскільки такі здійснені не у спосіб, визначений чинним законодавством України, чим порушено гарантоване державою право на пенсію, яке підлягає судовому захисту.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 3 частини другої статті 245 КАС України регламентовано, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

У постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 90% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язання вчинення дій щодо перерахунку розміру пенсії позивача, виходячи з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016, є законними та обґрунтованими, та підтверджені належними й допустимими доказами. Відтак, суд дійшов висновку, що позов в цій частині слід задовольнити з урахуванням правових висновків Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №240/5401/18.

При цьому, суд зазначає, що правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18, спростовано доводи органу Пенсійного фонду в цілому, а тому відсутня необхідність аналізувати кожен аргумент відповідача окремо.

Суд також не приймає до уваги доводів відповідача щодо пропущення позивачем строку на звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України, та зазначає, що у зв`язку з перерахунком пенсії позивачу шляхом зменшенням її розміру із 90% до 70% грошового забезпечення, який проведено органом Пенсійного фонду з 01.01.2016, відбулося порушення гарантованого державою права позивача на пенсію, яке є абсолютним та не може бути обмежене будь-яким строком в силу вимог частини третьої статті 51 Закону №2262-ХІІ.

Правовий висновок щодо неможливості застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою інших складових доходу та доходу в цілому, до якого належить пенсія, викладений в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17 (№К/9901/2128/18).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо здійснення одноразової виплати за період з 01.01.2016 різниці від виплаченої пенсії в розмірі 20% щомісячно від суми грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (п.1).

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п.2).

Згідно із статтею 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України (ч.2). Однак, джерелами Джерелами формування коштів Пенсійного фонду є, зокрема, кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом (п.3 ч.1).

При цьому, частиною другою статті 73 зазначеного Закону забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм, визначаються перш за все статтею 23 Бюджетного кодексу України, згідно з якою будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Так, відповідно до підпункту «а» пункту 9 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, виплату пенсій військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу строкової служби та членам їхніх сімей, пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, іншим особам, визначеним законом.

Водночас, пунктом 26 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, визначає Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 (далі - Порядок №649).

Відповідно до пункту 2 Порядку №649, боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

Згідно з п.5 Порядку №649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія) (п.6 Порядку №649).

Пунктом 8 Порядку №649 передбачено, що комісія приймає одне з таких рішень:

- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України (п.3 Порядку №649).

Процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), та внесення інформації до нього, визначає Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1, згідно з п.3 якого у реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»: на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою; про стягнення коштів.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику (п.10 Порядку №649).

Відповідно до статтей 113, 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, звітує перед Верховною Радою України про його виконання, в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Конституційний Суд України у пункті 2.1 рішення від 26.12.2011 №20-рп/2011 зазначив, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

У рішенні від 02.03.1991 №2-рп/99 Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення відповідно до п.3 ст. 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Рішення Кабінету Міністрів України відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Бюджетного Кодексу України є частиною бюджетного законодавства.

Відтак, при здійсненні своїх повноважень орган Пенсійного фонду зобов`язаний дотримуватися положень Порядку №649.

Відповідно до п.11 Порядку №649, боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Тобто, виплата особі перерахованого розміру пенсії (після протиправно зменшеного його відсоткового значення), в тому числі і різниці від виплаченої пенсії в розмірі 20% щомісячно від суми грошового забезпечення, здійснюється відповідачем не пізніше десяти робочих днів з дня надходження виділених за окремою бюджетною програмою коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії.

За таких обставин, позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо здійснення одноразової виплати позивачу за період з 01.01.2016 різниці від виплаченої пенсії в розмірі 20% щомісячно від суми грошового забезпечення не підлягає задоволенню, оскільки задоволення такої вимоги призведе до зобов`язання органу Пенсійного фонду діяти не у спосіб визначений чинним законодавством України, що не відповідає завданню адміністративного судочинства (ст.2 КАС України).

З огляду на викладене, позов слід задовольнити частково.

За приписами ч.3 ст.139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33028; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення з 1 січня 2016 року та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 1 січня 2016 року із врахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вчинити дії щодо здійснення одноразової виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 різниці від виплаченої йому пенсії в розмірі 20% щомісячно від суми грошового забезпечення відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33028; ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.