Справа № 520/3370/19
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 р. Справа № 520/3370/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Мадевської Е.Д.,

представника позивача - Юркової Т.С.,

представника 1-го відповідача - Смикалова В.Р.,

представника 2-го відповідача - Грошева С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ХАРКІВГАЗ" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг () з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» у бік економічно обґрунтованого;

- стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» - 326 226 160,00 грн., майнової шкоди, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, суму боргу, на яку збільшився борг, внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 56 674 880 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 15 527 030 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" до Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльність та стягнення майнової шкоди.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі №520/3370/19 - задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі №520/3370/19 - скасовано. Справу №520/3370/19 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

05.07.2019 року справа надійшла до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що з 2014 та перше півріччя 2019 роки Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» неодноразово зверталось до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг із заявами про перегляд та затвердження економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу та включення до витрат при формуванні тарифу суму компенсації недоотриманих доходів за 2014-2019 роки (№3137 від 10 жовтня 2014 року, №3791 від 08 грудня 2014 року, №660 від 24 лютого 2015 року, №2121 від 05 червня 2015 року, №2950 від 03 серпня 2015 року, №4041 від 12 вересня 2016 року, №Kh05.1-СЛ-6640-0517 від 18 травня 2017 року, №Kh01.1-СЛ-8216-0617 від 22 червня 2017 року, №Kh05.1-СЛ-10707-0817 від 16 серпня 2017 року, №Kh05.2-СЛ-5010-0318 від 14 березня 2018 року, №Kh05.1-СЛ-9838-0518 від 10 травня 2018 року).

Листом №61005.1-Сл-18855-0819 від 19 серпня 2019 року АТ «Харківгаз» повторно звернулося до НКРЕКП із заявою про встановлення (перегляд) тарифу ліцензіата АТ «Харківгаз».

Однак тарифна політика Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не враховувала гарантованої законом необхідності компенсації позивачу фактичних обґрунтованих витрат на придбання природного газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу, внаслідок чого за підсумками тарифної політики 2014-2019 років в тарифах, встановлених для Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» не компенсовано 1453154,64 тис. грн. (з ПДВ) зазначених витрат, джерела погашення для яких, окрім тарифу, відсутні.

Додатково представник позивача стверджував, що розмір тарифу в бік економічно обґрунтованого так і не був переглянутий, внаслідок чого Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» позбавлене можливості компенсувати необхідні для ведення господарської діяльності виробничі витрати, зокрема, здійснювати оплату природного газу на потреби виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат власнику - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України».

Позивач вказав на те, що бездіяльність Відповідача з перегляду тарифу, яка триває і на час подання позову, не тільки порушує його власні нормативні акти з тарифоутворення та Закони України, але й не відповідає нормативним актам Європейського парламенту та Ради Європи, зобов`язання щодо імплементації яких до чинного правового поля України взяла на себе держава, зокрема, Директиві Європейського парламенту й Ради Європи 2009/73/EC від 13 липня 2009 року «Про спільні правила внутрішнього ринку природного газу та про скасування Директиви 2003/55/ЄС».

Позивач також, з посиланням на статті 170, 176, 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зауважив, що між Позивачем та Державою в особі Відповідача виникли деліктні правовідносини, внаслідок бездіяльності Відповідача з встановлення економічно обґрунтованого тарифу. Тобто, у Позивача виникло право на відшкодування завданої майнової шкоди.

Так, АТ «Харківгаз» просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» - 326 226 160,00 грн., майнової шкоди, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, суму боргу, на яку збільшився борг, внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 56 674 880 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 15 527 030 грн.

15.08.2019 року представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

19.08.2019 представником Відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому він у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що НКРЕКП при встановленні тарифів для АТ «Харківгаз» в період 2014-2016 років повністю враховані розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат (далі-ВТВ), затверджені наказами Міненерговугілля на відповідний період. Крім того, НКРЕКП не наділена повноваженнями на встановлення розміру нормативних витрат та виробничо-технологічних втрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобутку, підготовки до транспортування і транспортування, порядок визначення їх розмірів та ведення їх обліку, адже це віднесено до виключної компетенції Міненерговугілля.

Заперечуючи факт бездіяльності відповідач зазначив, що листом від 25.07.2017 №8098/16/7-17 НКРЕКП за результатами розгляду листа Позивача 22.06.2017 № Кh01.1-СЛ-8216-0617 про перегляд тарифу, повідомила, що питання про перегляд тарифу буде розглянуто після надання всіх документів та проведення процедури відкритого обговорення відповідно до вимог Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень НКРЕКП, затвердженого постановою від 30.06.2017 № 866. Листом від 29.12.2017 №13445/16/7-17 НКРЕКП за результатами розгляду листа Позивача від 16.08.2017 № Кh05.1-СЛ-10707-0817 повідомила, що розгляне питання щодо перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу після надання достовірної інформації, що має бути оформлена належним чином, та після проведення процедури відкритого обговорення відповідно до вимог Порядку з урахуванням відкоригованих даних.

Заперечуючи проти позову, Відповідач вказав на те, що повноваження із затвердження тарифу є дискреційними, а тому, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення.

Також звертає увагу суду, що Позивачем не було оскаржено до суду постанови НКРЕКП про встановлення тарифу та не надано до суду докази визнання їх незаконними.

Окрім іншого, відповідач не визнає заподіяння майнової шкоди позивачеві, оскільки структурою тарифу можуть бути передбачені плановані витрати для покриття вартості газу на ВТВ, а не фактичні обсяги газу, закуплені ліцензіатом протягом періоду, вказує на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями НКРЕКП та заподіяною шкодою, а також на відсутність в діях НКРЕКП протиправності, не погоджується із розрахунком збитків, наведених у позовній заяві.

Також, відповідачем було вказано на порушення позивачем передбаченого ст. 122 КАС України строку звернення до суду.

З Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що позивачем змінено назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ХАРКІВГАЗ".

09.09.2019 року до суду подано відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує про відсутність участі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в процесі встановлення або перегляду тарифів на розподіл природного газу, так як єдиними учасниками вказаного процесу тарифоутворення є виключно Позивач та Відповідач.

Щодо твердження Відповідача про те, що змінами до Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 07.11.2016 № 1953 (далі - Кодекс), встановлено порядок визначення очікуваних річних об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ на календарний рік на рівні передбачених об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у тарифі на послуги з розподілу природного газу поточного року, зменшених на показник ефективності, який встановлюється НКРЕКП щороку до 31 грудня і не може перевищувати 5% вказує, що за даних обставин справи, слід вказати про те, що показник ефективності Відповідачем для Позивача не встановлювався, а тому й застосування при розрахунку очікуваного обсягу ВТВ є не можливим, що має наслідком не відповідність доводів Відповідача, в цій частині.

Враховуючи те, що Позивач неодноразово звертався до НКРЕКП із відповідними заявами про встановлення економічно обґрунтованого тарифу із відповідними компенсаціями, та бездіяльність з боку Відповідача щодо встановлення відповідних компенсацій, ефективним засобом юридичного захисту прав позивачів у спірних правовідносинах є саме зобов`язання НКРЕКП встановити економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, зокрема включивши до структури такого тарифу «Компенсації недотриманої тарифної виручки в попередніх періодах».

Щодо причинно - наслідкового зв`язку дій Відповідача зі шкодою зазначає, що до компетенції Відповідача, як державного органу, віднесено встановлення тарифу на розподіл природного газу, однією з основоположних умов прийняття рішення в цій частині Відповідачем є прийняття економічно обґрунтованого тарифу, що за даних обставин було відсутнє, так як тарифи з розподілу природного газу за спірний період були економічно не обґрунтовані, а це в свою чергу мало наслідком недоотримання коштів з тарифу Позивачем, що призвело до понесення останнім збитків, які в свою чергу, при встановленні Відповідачем економічно обґрунтованих тарифів на розподіл природного газу, були б відсутні.

16.09.2019 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що НКРЕКП при розрахунку тарифів на послуги розподілу природного газу враховано вартість газу на технологічні та власні потреби відповідно до вимог чинного законодавства.

26.09.2019 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду задоволено заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог по справі та прийнято позовні вимоги в такому обсязі: визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг () з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ"ХАРКІВГАЗ", убік економічно обґрунтованого.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) на користь Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ХАРКІВГАЗ" () - ,00 грн. майнової шкоди, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, суму боргу на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 127283254,40 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 38866385,23 грн. Всього 1 619 304 279,63 грн.

Ухвалою суду від 28.10.2019 залученно третю особу - Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіона, 6, ) до участі у справі за позовом Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ХАРКІВГАЗ" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа - Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення майнової шкоди, в якості співвідповідача.

06.11.2019 року від відповідача 2 надійшов відзив, в якому зазначено, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, тому відповідно вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Отже, законні підстави для стягнення шкоди з Державного бюджету України відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позові та поясненнях.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов, поясненнях, підтримав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов, поясненнях, підтримав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» є суб`єктом природної монополії та підставі ліцензії виданої постановою НКРЕКП №809 від 19.06.2017.

Позивач вважає, що з 2014 по 2019 роки встановлений НКРЕКП для ПАТ «Харківгаз» тариф не передбачає всіх необхідних для Товариства компенсацій витрат, включених до структури, є економічно необґрунтованим та позбавляє Товариство здійснювати беззбиткову господарську діяльність із розподілу природного газу.

ПАТ «Харківгаз» було направлено на адресу НКРЕКП заяви про встановлення економічно обґрунтованого тарифу та надано розрахунки тарифу на послуги розподілу природного газу, що підтверджується заявами №3137 від 10 жовтня 2014 року, №3791 від 08 грудня 2014 року, №660 від 24 лютого 2015 року, №2121 від 05 червня 2015 року, №2950 від 03 серпня 2015 року, №4041 від 12 вересня 2016 року, №Kh05.1-СЛ-6640-0517 від 18 травня 2017 року, №Kh01.1-СЛ-8216-0617 від 22 червня 2017 року, №Kh05.1-СЛ-10707-0817 від 16 серпня 2017 року, №Kh05.2-СЛ-5010-0318 від 14 березня 2018 року, №Kh05.1-СЛ-9838-0518 від 10 травня 2018 року.

Листом від 25.07.2017 № 8098/16/7-17 НКРЕКП за результатами розгляду листа позивача 22.06.2017 № Кh01.1-СЛ-8216-0617 про перегляд тарифу, повідомила, що питання про перегляд тарифу буде розглянуто після надання всіх документів та проведення процедури відкритого обговорення відповідно до вимог Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень НКРЕКП, затвердженого постановою від 30.06.2017 № 866.

Зокрема, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» (далі - Постанова № 95) АТ «Харківгаз» було укладено додаткову угоду від 24.05.2017 № 1 до договору від 12.11.2012 № 31/01 «Про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання і газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва». При цьому, в наданому пакеті документів була відсутня копія зазначеної додаткової угоди з усіма додатками, зокрема додаток 1, яким визначається перелік та залишкова балансова вартість майна, що належить державі.

Листом від 29.12.2017 № 13445/16/7-17 НКРЕКП за результатами розгляду листа Позивача від 16.08.2017 № Кh05.1-СЛ-10707-0817 повідомила, що розгляне питання щодо перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу після надання достовірної інформації, що має бути оформлена належним чином, та після проведення процедури відкритого обговорення відповідно до вимог Порядку з урахуванням відкоригованих даних.

Зокрема, в наданому АТ «Харківгаз» пакеті документів, зокрема у додатку 1 до договору від 12.11.2012 № 31/01 у Переліку державного майна, яке перебуває на балансі підприємства та надається на праві господарського відання, зазначена залишкова вартість майна, що належить державі, у сумі 53 438 633,77 гривень. Одночасно до зазначеної вартості включено, зокрема, автомобілі, обладнання та інші прилади, які не є газорозподільними системами або їх складовими, відповідно до визначення за Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ЕРМ).

Сума відрахувань плати за надане в експлуатацію майно, що належить державі та обліковується на балансі оператора, у розмірі 5599 тис. грн, яка вказана в пояснювальній записці, становить близько 11% від залишкової вартості майна, що зазначена у додатку 1 до договору від 12.11.2012 №31/01.

Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» 14 березня 2018 року звернулось листом №Kh05.2-СЛ-5010-0318 до Регулятора із заявою про перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу на 2018 рік.

За результатами розгляду вказаного звернення Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом від 11 квітня 2018 року №3565/16/7-18 повідомила, що з урахуванням частини 3 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону та Указу Президента України від 23 березня 2017 року №78/2017 «Про затвердження плану ротації Голови та членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», на даний час відсутній кворум в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що унеможливлює прийняття будь-яких рішень Регулятором.

При цьому, повідомлено, що розгляд заяви позивача на перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу призупинено до моменту відновлення кворуму.

10 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» звернулось листом №Kh05.1-СЛ-9838-0518 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг із заявою про перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу на 2018 рік.

У відповідь на вказане звернення, Регулятор листом від 25 травня 2018 року №4591/16/7-18 повідомив, що з урахуванням частини 3 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону та Указу Президента України від 23 березня 2017 року №78/2017 «Про затвердження плану ротації Голови та членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», на даний час відсутній кворум в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що унеможливлює прийняття будь-яких рішень Регулятором. При цьому, повідомлено, що розгляд заяви позивача на перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу призупинено до моменту відновлення кворуму.

ПАТ «Харківгаз» було направлено на адресу НКРЕКП заяву про встановлення економічно обґрунтованого тарифу та надано розрахунок тарифу на послуги розподілу природного газу на 2019 рік (лист від 19.08.2019 №61005.1-Сл-18855-0819) (а.с. 21, т.3).

У розрахунках тарифу ПАТ «Харківгаз» до інших витрат було включено компенсацію недоотриманої у попередніх періодах виручки, на оплату природного газу, що використовується на виробничо-технологічні витрати та нормовані втрати (ВТВ), яка розрахована на підставі звітних даних за 2014-2019 роки з урахуванням коштів, передбачених структурами діючих в ці періоди тарифів та фактичних втрат, понесених підприємством.

Таким чином, станом на 01 липня 2019 року, дефіцит коштів в тарифах, встановлених для АТ «Харківгаз» для розрахунку за природний газ для потреб ВТВ, склав:

Некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ за 2014 рік - 59 642,34 тис. грн. (без ПДВ);

Некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ за 2015 рік - 170 743,36 тис. грн. без ПДВ);

Некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ за 2017 ріки - 124 048,50 тис. грн. (без ПДВ);

Некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ на 2018 рік - 293 575,5 тис грн. (без ПДВ);

Некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ на 1 півріччя 2019 рік - 417 019,90 тис. грн. (без ПДВ).

Разом з ПДВ - 1 278 035,52 тис. грн.

За період 2017 та 2018 року значно збільшився індекс споживчих цін на товари та послуги, в зв`язку з цим підприємство понесло витрати на загальну суму 80 504,9 тис. грн., які не були передбачені тарифом (17 550,1 тис. грн. - 2017р.; 62 954,8 тис. грн. - 2018р.).

За період 2017 - 1 півріччя 2019 року АТ «Харківгаз» понесло збитків на загальну суму 1 453 154,64 тис. грн. (разом з ПДВ).

Також позивач зазначає, що з урахуванням триваючого порушення борг збільшився внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення та складає 127 283 254, 40 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 38 866 385, 23 грн. А всього 1 619 304 279,63 грн.

Позивач, вважає, що відповідач своє бездіяльністю з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу у бік економічно обґрунтованого, завдав йому майнової шкоди, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» від 21 червня 2012 року №5007-VI встановлено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Згідно статті 8 Закону України «Про природні монополії» від 20 квітня 2000 року №1682-III предметом державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій згідно з цим Законом є: ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» є суб`єктом природної монополії з розподілу природного газу та включений до переліку суб`єктів природних монополій Антимонопольним комітетом України, розміщеному в публічному доступі на сайті АМК України.

Відповідно, ціни на надавані позивачем послуги з розподілу природного газу є державними регульованими, і на процедуру їх встановлення поширюються вимоги законодавства щодо державних регульованих цін.

Зокрема, згідно частини 2 статті 12 Закону №5007-VI державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Згідно частини 1 статті 9 Закону №1682-III державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій здійснюється на основі таких принципів, в тому числі, самоокупності суб`єктів природних монополій.

Частиною 6 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року №329-VIII передбачено, що ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги з розподілу), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб`єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб`єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.

Органом, уповноваженим на формування цінової - встановлення тарифу на розподіл природного газу - є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а саме.

У відповідності до частин 1-3 статті 1 Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року №1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Згідно статті 3 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, в тому числі, 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Відповідно до пункту 13 частини 1, абзацу 2 частини 4 статті 17 Закону №1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом. У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 січня 2000 року №12 (втратила чинність на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №201 від 16 лютого 2017 року), в пункті 3.8 встановлювали, що ліцензіат одержує плату за послуги з транспортування газу розподільними трубопроводами від замовників цих послуг за встановленим НКРЕ тарифом. Тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами розраховується ліцензіатом на наступний (плановий) період та затверджується НКРЕ. Тариф установлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності.

Вимога щодо встановлення НКРЕ (повноваження якого станом на час розгляду справи покладено на НКРЕКП) економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, який би забезпечував ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат виробництва, сплату всіх податків, обов`язкових платежів та бюджетних відрахувань відповідно до чинного законодавства України, а також отримання обґрунтованого рівня прибутку міститься і в постановах НКРЕ, що регулюють питання встановлення відповідних тарифів, а саме: в пункті 2.1 Порядку формування тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженого постановою НКРЕ від 28 липня 2011 року №1384 (втратив чинність на підставі постанови НКРЕКП №391 від 14 червня 2018 року); в пунктах 1.5, 1.7, р. 4., 5 Методики розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств з газопостачання та газифікації, затвердженої постановою НКРЕ від 04 вересня 2002 року №983 (втратила чинність на підставі Постанови НКРЕКП N 237 від 25 лютого 2016 року з 01 квітня 2017 року; в пунктах 3, 4 розділу ІІ, пункт 4 розділу ІІІ, розділ IV Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 25 лютого 2016 року №236, є чинною на час прийняття рішення; в Процедурі встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженій постановою НКРЕ від 03 квітня 2013 року №369.

З врахуванням викладеного необхідність формування вказаного тарифу з огляду на його економічну обґрунтованість прямо передбачена законодавством і встановлює для Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідний обов`язок при встановленні та зміні тарифів, зокрема, і для позивача.

В той же час, необхідність звернення до суду виникла у зв`язку з систематичним невиконанням вказаного обов`язку, що завдає збитків позивачу.

Так, згідно пункту 4 розділу І Методики №236 розрахунок тарифу та документи і матеріали надаються суб`єктами господарювання з розподілу природного газу для розгляду до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 03 квітня 2013 року №369, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2013 року за № 685/23217.

Згідно пункту 4.1-4.2 р. IV Процедури №369 перегляд рівня тарифу здійснюється як за ініціативою суб`єкта господарювання, так і НКРЕ за умови відповідного обґрунтування такого перегляду.

Суб`єкт господарювання має право звернутися до НКРЕ щодо перегляду рівня тарифу у разі: 4.2.1. Зміни обсягів надання послуг з відповідного виду ліцензованої діяльності (обсягів транспортування, розподілу, постачання, зберігання природного газу) у планованому періоді відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%. 4.2.2. Зміни собівартості, передбаченої структурою тарифу, внаслідок підвищення цін на паливо, сировину, матеріали, послуги, зростання витрат на оплату праці у зв`язку зі зміною законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%.

Вимоги до оформлення та подання заяви, документів, що додаються до неї визначено розділом ІІ Процедури №369.

Порядок розгляду заяви визначено розділу ІІІ Процедури №369, і він передбачає, зокрема,

- перевірку їх структурним підрозділом НКРЕ, до компетенції якого належить формування цінової, тарифної та інвестиційної політики в нафтогазовому комплексі, щодо її відповідності вимогам цієї Процедури;

- повідомлення про їх нерозгляд та повернення у разі надання неповного пакета документів, визначеного пунктом 2.1 розділу ІІ цієї Процедури;

- розгляд заяви протягом 30 календарних днів з дня надходження до НКРЕ у разі відповідності заяви та доданих до неї документів, визначених пунктом 2.1 розділу ІІ цієї Процедури;

- звернення у разі потреби до заявника щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, які подаються суб`єктом господарювання до НКРЕ у визначений нею строк, підписані керівником та засвідчені печаткою суб`єкта господарювання;

- призупинення розгляду заяви на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу, якщо при розгляді структурними підрозділами НКРЕ виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що НКРЕ письмово повідомляє суб`єкта господарювання;

- підготовку висновків згідно п. 3.2, 3.3 р. ІІІ Процедури № 369;

- включення питання встановлення тарифу на засідання НКРЕ.

Підставою для відмови у встановленні або перегляді тарифів може бути встановлення факту нецільового використання коштів, передбачених структурою встановленого тарифу, або фінансової неспроможності та економічної недоцільності здійснення відповідного виду ліцензованої діяльності суб`єктом господарювання, який має намір його провадити; надання до НКРЕ недостовірної інформації або необґрунтованості складових витрат, визначених розділом ІІ цієї Процедури.

В даному випадку, не враховуючи попередні звернення позивача, ним подано до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг заяви №Kh05.1-СЛ-6640-0517 від 18 травня 2017 року, №Kh01.1-СЛ-8216-0617 від 22 червня 2017 року, №Kh05.1-СЛ-10707-0817 від 16 серпня 2017 року, №Kh05.2-СЛ-5010-0318 від 14 березня 2018 року, №Kh05.1-СЛ-9838-0518 від 10 травня 2018 року з перегляду тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами для Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в бік економічно обґрунтованого.

Факт отримання цих заяв разом з пакетом документів відповідачем не заперечується, натомість він стверджує, що листами від 5 липня 2017 року №8098/16/7-17, від 29 грудня 2017 року №13445/16/7-17, від 11 квітня 2018 року №3565/16/7-18, від 25 травня 2018 року №4851/16/7-18 позивачу надано відповідь на вказані звернення.

Суд звертає увагу, що відповідач формально виконав свій обов`язок з розгляду та надання відповіді на заяви позивача про встановлення (перегляд) тарифу.

Зокрема, згідно листів від 25 липня 2017 року №8098/16/7-17 та від 29 грудня 2017 року №13445/16/7-17 Регулятором повідомлено позивача про те, що питання про перегляд діючого тарифу буде розглянуто після надання достовірної інформації, що має бути оформлена належним чином, та після проведення процедури відкритого обговорення.

Тобто, вказані відповіді фактично є рішенням про призупинення розгляду питання та звернення до позивача в порядку пункту 3.1 розділу ІІІ Процедури №369 щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, проте, без визначення строку надання таких пояснень і обґрунтувань.

Крім того, у листах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11 квітня 2018 року №3565/16/7-18 та від 25 травня 2018 року №4851/16/7-18 міститься посилання на те, що питання про перегляд діючого тарифу призупинено у зв`язку з відсутністю кворуму в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та розгляд даного питання буде відновлено з моменту відновлення кворуму.

Суд зазначає, що нормативно-правові акти, що регулюють ринок природного газу, не передбачають та не припускають можливості покриття ВТВ, що виникають в діяльності газорозподільного підприємства, за рахунок, будь-яких інших джерел, окрім тарифу на розподіл газу.

Отже, можливість позивача розраховуватись за природний газ для потреб ВТВ прямо та безпосередньо залежить від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

Тому, Нацкомісія, затверджуючи тариф на розподіл для ПАТ «Харківгаз», повинна встановити такий тариф, що є економічно обґрунтованим та враховує всі матеріальні витрати товариства.

Разом з тим, у суду відсутні підстави для висновку про те, що відповідач не вживав передбачених законодавством заходів для розгляду заяв позивача, проте вони не були розглянуті по суті з прийняттям відповідного рішення про затвердження (перегляд) тарифу або відмову у встановленні (перегляді) тарифу, оскільки їх розгляд був призупинений у зв`язку з відсутністю кворуму Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а також з посиланням на необхідність надання додаткових документів.

Пункт 6 розділу V Методики № 236 передбачає, що суб`єкт господарювання з розподілу природного газу може використовувати кошти, передбачені структурою тарифу на фінансування витрат, пов`язаних із закупівлею обсягів природного газу на ВТВ, для фінансування послуг балансування, що надаються Оператором газотранспортної системи відповідно до розділу IX Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Нацкомісії від 30.09.2015 №2497, в обсягах, що не перевищують обсяг природного газу на ВТВ, врахований при розрахунку тарифу.

Тобто, позивач не має змоги розраховуватись за природний газ для потреб ВТВ з інших джерел, ніж відповідна складова на ВТВ в затвердженому тарифі, оскільки всі кошти, які надходять до позивача в оплату за розподіл природного газу мають відповідне цільове призначення, якого позивач повинен дотримуватись.

За встановлених у справі обставин, Нацкомісією допущена бездіяльність щодо перегляду тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами у бік економічно обґрунтованого. Це в свою чергу не забезпечує позивачу відшкодування його обґрунтованих витрат в частині компенсації витрат природного газу для потреб ВТВ минулих періодів 2014-2019 років та призводить до зростання заборгованості позивача перед власником природного газу за договором купівлі-продажу природного газу для потреб ВТВ з незалежних від дій та волі позивача причин.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг () з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ"ХАРКІВГАЗ", убік економічно обґрунтованого.

Щодо твердження відповідача проте, що у справі № 826/9826/18, і у справі №520/3370/19 мова йде про одні і ті ж компенсації вартості ВТВ за 2014-2018 роки, суд зазначає наступне.

Предметом спору у справі № 826/9826/18 є визнання протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що полягає у ненаданні відповідей на заяви Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» №Kh05.1-СЛ-6640-0517 від 18 травня 2017 року, №Kh01.1-СЛ-8216-0617 від 22 червня 2017 року, №Kh05.1-СЛ-10707-0817 від 16 серпня 2017 року, №Kh05.2-СЛ-5010-0318 від 14 березня 2018 року, №Kh05.1-СЛ-9838-0518 від 10 травня 2018 року з перегляду тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами для Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в бік економічно обґрунтованого та зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановити для Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, зокрема, включивши до складу такого тарифу обсяги природного газу для потреб ВТВ, розраховані відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування розподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 року №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 липня 2003 року за №570/7891, Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 року №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 липня 2003 року за №570/7892, а саме: компенсацію вартості ВТВ за 2014-2015 року в розмірі 230 385,7 тис. грн. без ПДВ, компенсацію вартості ВТВ за 2016-2017 роки в розмірі 124 048,5 тис. грн. без ПДВ, вартість газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат на період 2018 року в розмірі 235 335 тис. грн. без ПДВ.

У даній справі №520/3370/19, предметом спору є визнання протиправною бездіяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг () з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ"ХАРКІВГАЗ", убік економічно обґрунтованого та стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) на користь Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ХАРКІВГАЗ" () - ,00 грн. майнової шкоди, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, суму боргу на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 127283254,40 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 38866385,23 грн. Всього 1 619 304 279,63 грн.

Враховуючи викладене, доводи відповідача про тотожність позовних вимог є необґрунтованими.

Стосовно завдання протиправною бездіяльністю Відповідача Позивачеві збитків та відшкодування завданої майнової шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом:

1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом;

2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг;

3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом;

4) державного контролю та застосування заходів впливу;

5) використання інших засобів, передбачених законом.

Функції та повноваження Регулятора визначені в статті 17 Закону України «Про НКРЕКП». Відповідно до пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про НКРЕКП» до повноважень НКРЕКП належить встановлення державних регульованих цін і тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій.

Відповідно до частини 4 ст. 17 Закону України «Про НКРЕКП» порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів господарювання природних монополій, затверджені Регулятором, мають бути недискримінаційними і прозорими.

Крім того, принципи недискримінаційності та економічної обґрунтованості під час затвердження тарифів передбачені Директивою Європейського парламенту та Ради 2009/73/ЄС від 13 липня 2009 року «Про спільні правила внутрішнього ринку природного газу та про скасування Директиви 2003/55/ЄС. Так, пунктами 31,32 Преамбули Директиви встановлено, що національні регулюючі органи влади повинні ухвалити заходи для гарантування того, щоб компенсаційні тарифи не були дискримінаційними та відображали витрати, повинні слідкувати за тим, щоб тарифи на транспортування і розподілення були недискримінаційними та відображали витрати. Частиною 8 статті 41 Директиви передбачено, що при встановленні або затвердженні тарифів чи методів та послуг з підтримання рівноваги регулюючі органи влади мають забезпечувати надання операторам транспортної та розподільної системи належного, як короткотривалого, так і довготривалого стимулу для збільшення ефективності, посилення інтеграції ринку та безпеки постачання і для підтримки пов`язаної з ними дослідницької діяльності.

Із наведеного вище слід зробити висновок, що тариф установлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності.

Позивач зазначає, що позбавлений можливості компенсувати необхідні виробничі витрати для ведення господарської діяльності, зокрема, здійснювати оплату природного газу на потреби виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат власнику - ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Аналіз структури тарифів на 2014-2019 роки свідчить про відсутність у їх складі виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат.

З матеріалів справи вбачається, що суми заборгованості за даними ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в розмірі 169 639 003,17 грн. з ПДВ (сума заборгованості за даними ПАТ «Харківгаз» - 165 559 259,72 грн. з ПДВ) складається із некомпенсованих в тарифах за період з 2014-2016 роки в розмірах: некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ за 2014 рік - 32 755,64 тис.грн. (без ПДВ). Некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ за 2015 рік - 197 630,06 тис.грн. (без ПДВ).

Під час судового розгляду з`ясовано та підтверджено матеріалами справи, що ПАТ «Харківгаз» неодноразово зверталось до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу, а також проханням включити до тарифу на послуги розподілу природного газу компенсації дефіциту коштів, що виник внаслідок тарифної політики НКРЕКП протягом 2014-2019 років, за якою до тарифу не було включено компенсацію різниці в цінах на ВТВ та недоотриманої тарифної виручки. Проте, відповідачем не було вчинено жодних дій щодо перегляду тарифу.

Згідно постанови КМУ від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» з 1 жовтня 2014 року було знижено соціальні нормативи споживання природного газу для населення, яке споживає газ без встановлення лічильників, що, в свою чергу, зменшило нараховані за нормами споживання обсяги транспортування природного газу для задоволення потреб населення.

Враховуючи особливий період в країні та проведення АТО, постановою КМУ від 09.07.2014 № 296 «Деякі питання забезпечення населення, підприємств, установ та організацій природним газом до кінця опалювального сезону 2014/15 року» з 1 серпня 2014 року було обмежено обсяги постачання природного газу за регіонами для всіх категорій споживачів.

Встановлено, що на підставі зазначених вище постанов Кабінету Міністрів України обсяги щодо розподілу природного газу Позивачем зменшились порівняно з тими, що приймались до уваги при встановленні тарифу.

Крім того, у 2014 році відбулось декілька підвищень ціни на природний газ для промислових суб`єктів господарювання, за якою ПАТ «Харківгаз» зобов`язане розраховуватись за обсяги ВТВ перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України»:

з 1 січня - 3113,00 грн. за 1000 куб.м. (постанова НКРЕ від 30 грудня 2013 р.);

з 1 квітня - 4020,00 грн. за 1000 куб.м. (постанова НКРЕ від 31 березня 2014 р.);

з 1 травня - 4724,00 грн. за 1000 куб.м. (постанова НКРЕ від 30 квітня 2014 р.);

з 1 вересня - 4874,00 грн. за 1000 куб.м. (постанова НКРЕ від 27 серпня 2014 р.);

з 1 листопада - 5100,00 грн. за 1000 куб.м. (постанова НКРЕ від 31 жовтня 2014 р.);

з 1 грудня - 5900,00 грн. за 1000 куб.м. (постанова НКРЕ від 28 листопада 2014 р.).

Пунктом 4.2. Процедури №369, зокрема, передбачено, що суб`єкт господарювання має право звернутися до НКРЕ щодо перегляду рівня тарифу у разі зміни обсягів надання послуг з відповідного виду ліцензованої діяльності (обсягів транспортування, розподілу, постачання, зберігання природного газу) у планованому періоді відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%.

Враховуючи зниження обсягів розподілу та постачання природного газу більше ніж на 5 %, Позивач звертався до НКРЕ із заявами №3137 від 10 жовтня 2014 року, №3791 від 08 грудня 2014 року щодо перегляду тарифу. За підсумками 2014 р. ПАТ «Харківгаз» отримало дефіцит коштів для розрахунків за природний газ для потреб ВТВ та НВтр і власні потреби на загальну суму 59 642.34 тис грн без ПДВ 68.823 млн. куб. м. розрахованих Позивачем, що в свою чергу на 28,693 млн. куб. м. менше ніж розраховано ПАТ «Харківгаз».

НКРЕКП за основу для встановлення тарифу взято саме 40.130 млн. куб. м. при цьому. ПАТ «Харківгаз» фактично спожито 46.288 млн. куб. м.

При цьому, варто враховувати, що згідно з діючим законодавством затверджені Міненерго величини ВТВ та НВтр не є обов`язковими для НКРЕ при встановленні тарифу, в даних випадках НКРЕ керується економічними розрахунками обсягів витрат на природний газ для потреб ВТВ та НВтр відповідно до вимог Методик ВТВ та НВтр.

Наказом Міненерговугілля України від 02.03.2015 р. № 122 для ПАТ «Харківгаз» встановлено граничні обсяги ВТВ та НВтр розмірі 36,659 млн. куб.м, із 68,294 млн.куб.м, розрахованих позивачем, що на 31,635 млн.куб.м. менше, ніж розраховано позивачем. НКРЕП за основу для затвердження тарифу взято саме 36,659 млн.куб. Фактично спожито ПАТ «Харківгаз» 65,886 млн.куб.м.

Фактично, встановленими у 2015 році тарифами, була отримана компенсації вартості газу на ВТВ та ВП у сумі 197 325,4 тис. грн. (без ПДВ) при фактичній вартості газу на ВТВ та ВП за 2014 рік у сумі 442 468,7 тис. грн. (без ПДВ). Таким чином, затвердженими НКРЕКП тарифами на 2015 рік не було передбачено витрат на погашення фактично отриманого у 2015 році обсягу природного газу для потреб ВТВ в розмірі 29,227 млн. куб. м. на суму 63 320,9 тис. грн. без ПДВ.

ПАТ «Харківгаз» зверталося до НКРЕКП з листами про перегляд тарифу, зокрема № 660 від 24.02.2015, № 2021 від 05.06.2015, № 2950 від 03.08.2015, але тариф переглянутий так і не був.

Необхідність перегляду тарифу на транспортування природного газу розподільними мережами для приведення до економічно обґрунтованого рівня була обумовлена зниженням норм споживання природного газу населенням та постійним зростанням закупівельних цін на природний газ для потреб ВТВ НВтр та власні потреби.

Витрати позивача зросли, а внаслідок такої тарифної політики за підсумками 2015 року ПАТ «Харківгаз» недоотримана сума що підлягала компенсації внаслідок затвердження меншого об`єму ВТВ та Втр від розрахованого та збільшення ціни на природний газ, склала 181 822,40 тис. грн. (без ПДВ).

Впродовж 2015-2016 років недоотримана сума, що підлягала компенсації за 2014-2015 роках, була частково компенсована на суму 74 399,90 тис. грн за рахунок елементу структури тарифів цього періоду «компенсація різниці в цінах на ВТВ протягом 2015 року» в розмірі 26 886,7 тис. грн. та за елементом «компенсація різниці в цінах на ВТВ протягом 2016 року в розмірі 47 513,2 тис грн., в результаті чого станом на початок 2017 року і станом на момент подання позову сума недоотриманої компенсації витрат за 2014-2015 роки, що залишилась некомпенсованою тарифами, складає 230 385,7 тис. грн.

За підсумками 2015 року ПАТ «Харківгаз» отримало дефіцит коштів для розрахунків за природний газ для потреб ВТВ та НВтр і власні потреби на загальну суму 170 743,36 тис. грн. без ПДВ.

Розміри тарифу на послугу з розподілу природного газу у 2016 році для ПАТ «Харківгаз» затверджувались постановами НКРЕКП від 29.12.2015 року № 3190; від 24.03.2016 року N9 450; від 27.09.2016 року № 1637.

Фактична вартість природного газу для потреб ВТВ, власних потреб та послуга балансування природного газу у 2016 році склала 367 544,70 тис. грн. (без ПДВ), з якої фактична вартість природного газу на ВТВ, ВП, послуги балансування природного газу, за включенням послуги небалансу (рядок 1.1.1 (6) звіту 4НКРЕКП за 2016 рік) 324 953,50 тис. грн. (без ПДВ). Тоді як структурою тарифу на розподіл природного газу передбачено 331 608,70 тис. грн. без ПДВ (на фактичні обсяги протранспортованого газу).

Розміри тарифу на послугу з розподілу природного газу у 2017 році для АТ «Харківгаз» затверджувались постановою НКРЕКП від 15.12.2016 року № 2309. Термін дії - з 01.01.2017р. по теперішній час.

Фактична вартість природного газу для потреб ВТВ, власних потреб та послуга авансування природного газу у 2017 році склала 441 865,5 тис. грн. без ПДВ, тоді як в тарифі передбачено 311 608,70 тис. грн без ПДВ (на фактичні обсяги протранспортованого газу).

Таким чином, витрати позивача значно зросли, а внаслідок ведення такої тарифної політики за підсумками 2016-2017 років АТ «Харківгаз» недоотримана сума, що компенсації внаслідок збільшення ціни на природний газ, становила 124 048,50 тис. грн. (без ПДВ).

Через обставини, що викладені вище, заборгованість перед власником ресурсу - АТ «НАК «Нафтогаз України» за природний газ, придбаний для потреб ВТВ у 2014-2017 роках, залишилась непогашеною, і в липні 2016 року АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до АТ «Харківгаз» про стягнення заборгованості за договором № 13-228-ВТВ від 04.01.2013 на купівлю-продаж природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат у сумі 114 477 596,33 грн., з яких 169 639 003,17 грн. сума основного боргу, 34 876 569,93 грн. - пені, 1 474 756,84 грн. - три відсотки річних та 7 487 266,39 грн. - інфляційні.

Розміри тарифу на розподіл природного газу у 2018 - 1 кварталі 2019 років для АТ «Харківгаз» затверджувались постановою НКРЕКП від 15.12.2016 року № 2309. Термін дії - з 01.01.2017р. по теперішній час.

Протягом 2018 р. АТ «Харківгаз» фактично спожито для потреб ВТВ та власних потреб, в ч. і в межах послуги балансування, 53 312,621 тис. куб. м. вартістю 601 925,4 тис. грн. без ПДВ, разом з ПДВ - 722 310,48 тис. грн.

Відповідно до затвердженої Відповідачем структури тарифу товариству було компенсовано вартість газу для ВТВ в розмірі 308 349,9 тис.грн. без ПДВ, разом з ПДВ - 370 019,88 тис. грн.

Таким чином, за 2018 р. АТ «Харківгаз» отримало дефіцит коштів для розрахунків за природний газ для потреб ВТВ та НВтр і власні потреби на загальну суму 293 575,5 тис. грн. без ПДВ, разом з ПДВ - 352 290,6 тис. грн.

Отже, за підсумками 2018 р. АТ «Харківгаз» отримало дефіцит коштів для розрахунків за природний газ для потреб ВТВ та НВтр, власні потреби, оплату матеріалів, послуг для експлуатаційної діяльності та для виплати заробітної плати з нарахуваннями на загальну суму 427 836,36 тис грн. разом з ПДВ.

Протягом 1 півріччя 2019 року АТ «Харківгаз» фактично спожито для потреб ВТВ та власних потреб, в т. ч. і в межах послуги балансування, 59 090,586 тис. куб. м. вартістю 417 019,90 тис. грн. без ПДВ, разом з ПДВ - 500 423,88 тис. грн.

Відповідно до затвердженої Відповідачем структури тарифу товариству було компенсовано вартість газу для ВТВ в розмірі 140 111,80 тис. грн. без ПДВ, разом з ПДВ - 168 134,16 тис. грн.

Таким чином, за 1 півріччя 2019 р. АТ «Харківгаз» отримало дефіцит коштів для розрахунків за природний газ для потреб ВТВ та НВтр і власні потреби на загальну суму 417 019,90 тис. грн. без ПДВ, разом з ПДВ - 500 423,88 тис. грн.

Отже, за підсумками 1 півріччя 2019 року АТ «Харківгаз» отримало дефіцит коштів для розрахунків за природний газ для потреб ВТВ та НВтр, власні потреби, оплату матеріалів, послуг для експлуатаційної діяльності та для виплати заробітної плати з нарахуваннями на загальну суму 578 937,12 тис. грн. разом з ПДВ.

Таким чином, станом на 01 липня 2019 року, дефіцит коштів в тарифах, встановлених для АТ «Харківгаз» для розрахунку за природний газ для потреб ВТВ, склав:

Некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ за 2014 рік - 59 642,34 тис. грн. (без ПДВ);

Некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ за 2015 рік - 170 743,36 тис. грн. без ПДВ);

Некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ за 2017 рік - 124 048,50 тис. грн. (без ПДВ);

Некомпенсовані тарифами обсяги ВТВ на 2018 рік - 293 575,5 тис грн. (без ПДВ); Не компенсовані тарифами обсяги ВТВ на 1 півріччя 2019 рік - 417 019,90 тис. грн. (без ПДВ).

Разом з ПДВ складають 1 278 035,52 тис. грн.

За період 2017 та 2018 року значно збільшився індекс споживчих цін на товари та послуги, в зв`язку з цим підприємство понесло витрати на загальну суму 80 504,9 тис. грн., які не були передбачені тарифом ( 17 550,1 тис. грн. - 2017р.; 62 954,8 тис. грн. - 2018р.).

За період 2017 - 1 півріччя 2019 року АТ «Харківгаз» понесло збитків на загальну суму 1 453 154,64 тис. грн. (разом з ПДВ).

Також позивач зазначає, що з урахуванням триваючого порушення борг збільшився внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення та складає 127 283 254, 40 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 38 866 385, 23 грн. А всього 1 619 304 279,63 грн. (а.с. 57-71, т. 2).

З наведеного вбачається, що протягом 2014-2019 років ВТВ та НВтр для ПАТ «Харківгаз» затверджувались НКРЕКП на рівні максимально затверджених наказами Міненерговугілля на відповідні роки. Натомість вказані граничні розміри витрат жодним чином не покривали фактичні обсяги придбаного позивачем природного газу та понесені ним витрати.

Надаючи оцінку необґрунтованості затвердженим граничним розмірам витрат, суд бере до уваги постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.09.2015 р. у справі № 826/15132/15 (набрала законної сили), якою було скасовано додаток до наказу № 122 за позовами 30 газорозподільних підприємств, в тому числі ПАТ «Харківгаз». Вказаною постановою судом визнано неправомірними дії Міненерговугілля щодо встановлення розмірів ВТВ та НВтр в розмірі меншими, ніж розраховані газорозподільними підприємствами відповідно до Методик. Судом зазначено про перевищення Міністерством повноважень під час заниження розмірів річних обсягів ВТВ та НВтр.

Статтею 56 Конституції України закріплено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Процедура відшкодування такої шкоди деталізована в главі 82 Цивільного кодексу України, що регулює підстави та порядок відшкодування заподіяної шкоди, зокрема у ст. 1172-1176.

Відповідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно приписів статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Положеннями статті 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням того, що витрати на закупівлю ВТВ повинні враховуватись в тарифі на розподіл, суд вважає, що бездіяльність Відповідача спричинила додаткові витрати Позивача, відтак, на думку суду, такі витрати повинні бути компенсовані за рахунок вказаних органів державної влади.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про ціни та ціноутворення», Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Із аналізу положень ч. 2 ст. 22, ст. ст. 1166, 1173, 1192 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 №1540-VIII завдані збитки зобов`язання відшкодувати Держава.

Згідно ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Приписи ст. 177 ЦК України передбачають, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги», відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Проаналізувавши доводи Позивача та заперечення Відповідача, наведені в ході розгляду справи, суд вважає, що ПАТ «Харківгаз» мало «законне сподівання»/«правомірне очікування» на отримання відшкодування собівартості наданих послуг з розподілу природного газу та прибутку (право на отримання майна у вигляді грошей в національній валюті - гривні).

Важливим аспектом є й те, що це майно (кошти) ПАТ "Харківгаз" повинно було отримати не від відповідачів (як платіжний засіб за певне договірне зобов`язання), а - від третіх осіб (споживачів газу). Тому у відносинах з відповідачами неотримані доходи (гроші) слід кваліфікувати не як платіжний засіб, а як майно.

За загальним правилом ч. 3 ст. 623 ЦК України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За приписами частин 3 - 4 ст. 225 Господарського Кодексу України при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Тобто, ПАТ "Харківгаз" має право на відшкодування вартості неотриманого майна (доходів) за цінами на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

В економіці цінність або вартість (не номінал) грошей визначається їх купівельною спроможністю. Зниження купівельної спроможності грошей є частиною процесу інфляції. А тому завдані позивачу збитки будуть відшкодовані в повному обсязі лише за умови нарахування інфляційних на неотримані доходи у вигляді грошей в національній валюті гривні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд Постанова ВС від 04 грудня 2018 року у справі №913/63/18: "За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.»

Суд зазначає, що наявність причинного зв`язку між протиправною бездіяльністю Відповідача та збитками, завданими Позивачеві полягає у наступному. Відповідач у тридцятиденний строк не розглянув належним чином заяви ПАТ «Харківгаз» №3137 від 10 жовтня 2014 року, №3791 від 08 грудня 2014 року, №660 від 24 лютого 2015 року, №2121 від 05 червня 2015 року, №2950 від 03 серпня 2015 року, №4041 від 12 вересня 2016 року, №Kh05.1-СЛ-6640-0517 від 18 травня 2017 року, №Kh01.1-СЛ-8216-0617 від 22 червня 2017 року, №Kh05.1-СЛ-10707-0817 від 16 серпня 2017 року, №Kh05.2-СЛ-5010-0318 від 14 березня 2018 року, №Kh05.1-СЛ-9838-0518 від 10 травня 2018 року про перегляд тарифу, не встановив джерела покриття втрат, які Позивачем понесено за період дії економічно необґрунтованих тарифів (цін) на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Харківгаз». Саме, через те, що чинні тарифи не покривають економічно обґрунтованих реальних витрат виробництва Позивач зазнав відповідних збитків.

Суд звернув увагу, що АТ «Харківгаз» звернулося до Торгово-промислової палати України з заявою № 1463 від 22.03.2016 р. про засвідчення форс-мажорних обставин.

29.03.2016 року Торгово-промисловою палатою України видано АТ «Харківгаз» Сертифікат № 6077 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Зазначеним: сертифікатом засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема підтверджено дїї/бездіяльність третіх осіб/органів державної влади, що призвели до неможливості оплати АТ «Харківгаз» придбаного протягом 2014-2015 рр. природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, які не були враховані при встановленні тарифів на розподіл природного газу, у розмірі 32,288 млн.куб.м за Договором №13-228-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, укладеного 04.01.2013 року між АТ «Харківгаз» та АТ «НАК «Нафтогаз України».

29.03.2016 року Відповідно до Сертифікату, дата настання форс-мажорних обставин - 01 травня 2014 року, та станом на 29.03.2016 року такі обставини продовжують тривати.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 16 січня 2019 року в справі №826/13850/17 дійшов до таких висновків щодо застосування норм права:

« 42. Правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються Господарським кодексом України від 16.01.2003, Законами України «Про природні монополії» від 20.04.2000 №1682-III, «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 №329-VIII, «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 №5007-VI, «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 №1540-VIII.»

« 43. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 12 Закону «Про ціни і ціноутворення» державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації). Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.»

« 60. Гарантія, передбачена ч. 2 і 3 ст. 15 Закону «Про ціни і ціноутворення», спрямована на захист прав та інтересів суб`єктів господарювання, щодо яких застосовуються заходи державного регулювання. Ключовим для застосування зазначених гарантій є встановлення державних регульованих цін в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру. Який саме регулятор прийняв таке рішення, не є істотним для застосування цієї гарантії.

« 61. Відтак, вище зазначені гарантії поширюються і на випадки, коли державні регульовані ціни встановлені відповідними національними комісіями.»

« 63. З огляду на це, Суд дійшов висновку, що ч. 2 і 3 ст. 15 Закону «Про ціни і ціноутворення» поширюється на правовідносини щодо встановлення НКРЕКП державних регульованих тарифів для відповідних суб`єктів господарювання - суб`єктів природних монополій, до яких належить і позивач».

« 84. Державне регулювання господарської діяльності накладає на суб`єктів господарювання низку суттєвих обмежень. Щоб не бути свавільними, вони повинні застосовуватися лише з підстав, в порядку та у спосіб, що визначені законом.

« 85. Умовою встановлення державних регульованих цін в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого, є одночасне встановлення джерел для відшкодування різниці. Лише у такий спосіб може бути досягнуто баланс інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики, і держави.»

Всупереч наведеним вище нормам матеріального права, Відповідачем до часу пред`явлення цього позову, не розглянуті заяви позивача та не встановлено для ПАТ "Харківгаз" економічно обґрунтований тариф та/або джерел для відшкодування різниці, яка виникла внаслідок дії збиткових тарифів.

Збитки відшкодовуються за цінами, які існують на час розгляду справи. Якщо інше не передбачено законом, ціни включають в себе ПДВ. Законом не передбачено підстав для виключення з ціни товару ПДВ при обчисленні збитків. Якщо для відновлення порушеного права необхідно понести витрати які включають ПДВ, то відшкодуванню підлягають фактично понесені витрати.

Приписами статті 614 ЦК України визначено загальне правило, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Винятки з загального правила встановлено, зокрема в ст. 1173 ЦК України, згідно норм якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Тобто, в даному випадку, ПАТ "Харківгаз" не зобов`язано доводити вину відповідача у даній справі.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що Позивач має право на відшкодування майнової шкоди у розмірі: ,00 грн., яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на суму боргу на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 127283254,40 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 38866385,23 грн. Всього 1 619 304 279,63 грн.

Відповідач, посилаючись на приписи ст. 2 КАС України, Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017р. № 1395/5, зазначає про те, що суд не може підміняти держаний орган рішення якого оскаржується, приймати замість його рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять поза межі визначених йому повноважень законодавцем.

Надаючи оцінку доводам Відповідача, суд виходить з того, що встановлення тарифів на розподіл природного газу належить до повноважень НКРЕКП відповідно до ч. 3 та ч. 6 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу», тобто, НКРЕКП в рамках даного судового спору є суб`єктом владних повноважень.

Тариф установлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності.

Можливість Відповідача розраховуватись за природний газ для потреб ВТВ прямо та безпосередньо залежить від наявності та суми, передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 5 КАС України передбачений такий спосіб захисту свого права, як зобов`язання вчинити певні дії.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

З огляду на частину 1 статті 5 КАС України, суд під час прийняття рішення, повинен виходити з принципу необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів від порушень з боку суб`єкту владних повноважень.

Захист прав ПАТ «Харківгаз» був би ефективним, як би полягав у відновленні балансу приватного та публічного інтересів, шляхом прийняття рішення, направленого на врегулювання питання щодо відшкодування майнової шкоди, яка була завдана позивачу НКРЕКП.

Відповідно до частини 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, своєчасно, тобто протягом розумного строку, чи прийняті вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в добровільному порядку не вчинив дій на встановлення економічно обґрунтованого тарифу і відшкодування покриття фактичних витрат та отримання прибутку за період дії для ПАТ «Харківгаз» економічно необґрунтованого тарифу, внаслідок чого, позивачеві завдано майнову шкоду на загальну суму 1 619 304 279,63 грн., що підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Щодо стягнення коштів з Державного бюджету України та належного відповідача у справі суд зазначає.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 (далі - Положення № 460/2011), Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 5 пункту 4 Положення № 460/2011).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган, державне підприємство, установа, організація (далі державне підприємство), юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 3 зазначеного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно зі статтею 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно з висновком, наведеним у рішенні Конституційного Суду України № 12/рп-2001 від 03 жовтня 2001 року, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.

Отже, при розгляді справ за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів державної влади, судам слід враховувати, що співвідповідачами у таких справах є відповідні органи Державної казначейської служби України, до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів. До того ж, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Харківський окружний адміністративний суд, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять додаткових доказів понесення сторонами інших судових витрат та заяв про їх розподіл або стягнення з учасників справи.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ХАРКІВГАЗ" (61109, м.Харків, вул.Безлюдівська,1 ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (01220, м.Київ, вул.Банкова, буд.11, ), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул.Бастіонна, 6, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення майнової шкоди - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг () з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ХАРКІВГАЗ", убік економічно обґрунтованого.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ХАРКІВГАЗ" () майнової шкоди, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на суму 1 619 304 279 (один мільярд шістсот дев`ятнадцять мільйонів триста чотири тисячі двісті сімдесят дев`ять ) грн. 63 коп.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ХАРКІВГАЗ" (61109, м.Харків, вул.Безлюдівська,1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (01220, м.Київ, вул.Банкова, буд.11, ) судовий збір у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.12.2019

Суддя О.М. Тітов