Справа № 140/1775/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/9559/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року (головуючий суддя Димарчук Т.М., м. Луцьк, повний текст складено 31.07.2019) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості від 17.05.2019 №UA 205110/2019/000488/2.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає рішення суду першої інстанції безпідставним, необгрунтованим, несправедливим, а відтак просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що предметом судового спору стало оскарження рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості транспортного засобу марки «OPEL», моделі - «VECTRA», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2006.

При цьому звертає увагу на те, що реальна вартість такого транспортного засобу за кордоном варіює від 700 до 900 ЄВРО в підтвердження чого до матеріалів справи було долучено витяги з інтернет ресурсу, що спеціалізується на продажі бувших у використанні автомобілів, де відображено реальні ціни на ідентичні транспортні засоби. Тобто, 800 ЄВРО - це не лише ціна за якою було придбано конкретний автомобіль, а й ціна, що відповідає вартості ідентичних товарів.

В рішенні про коригування митної вартості, що залишене в силі Волинським окружним адміністративним судом така вартість визначена на рівні 3 700 ( три тисячі сімсот) ЄВРО. Така митна вартість не відповідає жодним показникам та критеріям, що можуть бути взяті за основу при визначенні митної вартості товарів.

У відповідності до ч.2 ст.55 МК України чітко визначено перелік відомостей, які повинно містити прийняте органом доходів та зборів письмове рішення про коригування митної вартості товарів, зокрема:

1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3)вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4)обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно із Правилами заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу длявизначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умовпоставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст.64 вказаного Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Згідно рішення про коригування митної вартості від 17.05.2019 митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС №780 та спрацювання системи ризиків АСАУР: «вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов?язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за кодом W0L0ZCF, валюта ЄВРО, вартість -3750».

Жодних посилань, як того вимагають Правила заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань рішення Волинської митниці ДФС від 17.05.2019 не містить. Яким чином відповідачем формувалась ціна у 3750 ЄВРО (при реальній вартості транспортного засобу 800 ЄВРО) не відомо.

Крім того, рішення не містить посилань на наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також жодного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, рішення Волинської митниці ДФС прямо суперечить ч.2 ст.55 МК України та Правилам заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №508.

Визначена Волинською митницею митна вартість транспортного засобу у розмірі 3 750 ЄВРО відповідачем не обґрунтована взагалі.

Така позиція підтверджується Верховним судом у справі №815/1670/17. Так, в постанові від 21.12.2018 року Верховний суду зробив наступні висновки:

«Суд виходить з того, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Суд зазначає, що в силу частини другої статті 55 Митного кодекси України та вимог наказу Міністерства Фінансів України №598 від 24 травня 2012 роки «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліки додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору(контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Крім того, суд зазначає, що у спірних рішеннях не наведено обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що є самостійною підставою для їх скасування».

Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №821/1617/18, від 07.08.2018 за № 808/1619/16, а тому суд першої інстанції повинен був у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховувати їх при вирішенні справи.

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи не визначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Про обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом зазначено також у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Відтак, попри положення ст.19 Конституції України, ч.2 ст.77 КАС України суд першої інстанції на відсутність будь-яких обгрунтувань митної вартості визначеної суб`єктом владних повноважень уваги не звернув, вказавши що митна вартість на рівні 800 ЄВРО не обґрунтована лише декларантом. Попри це для суду першої інстанції очевидно є прийнятною позиція, коли всупереч вимогам чинного законодавства визначену митну вартість повинен обґрунтовувати лише декларант, а будь-яка запропонована вартість суб`єктом владних повноважень доведенням та обґрунтуванням не підлягає

Абсолютно не обґрунтованою є позиція суду першої інстанції стосовно не можливості застосування наступних (тих, що передують резервному) методів визначення митної вартості. В спростування доводів позивача про не обгрунтованість не застосування наступних після першого методів визначення митної вартості суд першої інстанції обмежується «дублюванням» рішення про коригування митної вартості. При цьому жодних інших мотивів чому після першого методу відразу застосовано шостий (резервний) метод визначення митної вартості ні відповідач в рішенні про коригування митної вартості, ні суд першої інстанції не наводять.

Фактично єдиною підставою для відмови в задоволенні позову суд першої інстанції вказує на не надання декларантом додаткових документів на вимогу посадової особи Волинської митниці ДФС. При цьому суд не досліджує підставність вимоги про надання таких додаткових документів та їх існування. Підставою для витребування додаткових документів та відмови в позові суд першої інстанції вказує не відповідність поданого до митного оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19.04.2019, вимогам п.1.2 наказу ДМСУ №1118, оскільки такий документ не засвідчений нотаріально в країні відправлення транспортного засобу, а відтак не міг підтверджувати господарську операцію щодо купівлі-продажу транспортного засобу. Тобто, фактично відповідач та суд в межах розгляду даного судового спору не визнали договір купівлі-продажу транспортного засобу від 19.04.2019. При цьому, суд першої інстанції посилаючись на п.1.2 наказу ДМСУ від 17.11.2005 №1118, який розмежовує договори купівлі-продажу та рахунки-фактури в залежності від суб`єкта продавця (фізична чи юридична особа). Поданий до митного оформлення документ вважає і договором купівлі-продажу, і рахунком фактурою одночасно. Так, в оскаржуваному рішенні суд, оцінюючи ключовий поданий до митного оформлення документ зазначає його як - договорів купівлі-продажу (рахунок-фактуру б/н від 19.04.2019). Аналогічна ситуація має місце і з рішенням про коригування митної вартості в якому митний орган поданий до митного оформлення документ ідентифікує як рахунок-фактуру від 19.04.2019. При цьому декларантом до митної декларації в підтвердження операції щодо купівлі-продажу подавався саме договір купівлі-продажу від 19.04.2019. На вказану обставину сторона позивача звертала увагу суду першої інстанції в обґрунтування незаконності рішення про коригування митної вартості, оскільки з огляду на різні вимоги до таких документів їх ототожнення є не вірним. Натомість Волинський окружний адміністративний суд не просто не надав жодної правової оцінки не вірній ідентифікації поданого до митного оформлення документу, а взагалі ототожнив їх, що вбачається з самого тексту рішення суду першої інстанції.

Ключовою обставиною, що повинна бути врахована в контексті відповідності поданого до митного оформлення договору купівлі-продажу вимогам наказу ДМСУ від 17.11.2005 №1118 є наступне.

Після отримання рішення про коригування митної вартості товару декларантом було подано повторну митну декларацію з застосуванням гарантій, передбачених розділом X МК України. При цьому єдиним документом, що підтверджував факт набуття транспортного засобу марки «OPEL», моделі - «VECTRA», ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 календарний рік виготовлення - 2006 ОСОБА_2 став саме договір купівлі-продажу від 19.04.2019. Будь-яких інших документів до митної декларації не долучалось. Відповідачем на підставі такої митної декларації та саме даного договору купівлі-продажу було проведено митне оформлення товару та випущено такий у вільний обіг. Тобто, договір купівлі-продажу від 19.04.2019 в подальшому Волинською митницею ДФС був визнаний як єдиний та основний документ придбання гр. ОСОБА_1 автомобіля. Такий договір купівлі-продажу породив правові наслідки у вигляді: митного оформлення транспортного засобу; випуску його у вільний обіг; реєстрації такого автомобіля на території України. Вказане підтверджується, окрім долученої до матеріалів справи повторно поданої декларантом митної декларації посвідченням про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

З огляду на це апелянт вважає, що має місце ситуація коли договір купівлі-продажу транспортного засобу від 19.04.2019 станом на 17 травня 2019 року на думку відповідача та суду не відповідав вимогам законодавства, а при подачі за кілька днів повторної митної декларації був визнаний Волинською митницею ДФС законним та достатнім для проведення митного оформлення товару та його реєстрації.

Так, в оскаржуваному рішенні підставою для відмови в позові суду зазначає наступне: «поданий до митного оформлення транспортного засобу договір купівлі-продажу від 19.04.2019 в якому вказано вартість автомобіля 800 ЄВРО та яка була заявлена декларантом позивача як його митна вартість, не засвідчений нотаріально в країні придбання, підписаний невідомою особою (без вказівки прізвища, ім?я, по-батькові), а тому не може ідентифікуватись як належний документ, що підвереджує придбання транспортного засобу та його заявлену митну вартість».

Жодної оцінки томуфакту, що саме на підставі такого договору було проведено митне оформлення транспортного засобу, випущено його у вільний обіг та проведено державну реєстрацію судпершої інстанції в оскаржуваному рішенні не надав.

Крім того, апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач, як на підставу витребування додаткових документів, вказує на розбіжності стосовно власників транспортного засобу, яких ніби то згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є два, а саме продавець ОСОБА_3 та інша особа - ОСОБА_4 . Аналогічну позицію стосовно невідповідності власників відчуженого автомобіля зайняв і суд першої інстанції. Такі висновки суду є повністю помилковими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Як вбачається з наявного в органу доходів та зборів і в суду свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу продавець Гаши Агрон є другим власником транспортного засобу починаючи з 01.06.20l5. SCHWABENGRUBER ERIC, якого суд першої інстанції помилково вказав як співвласника транспортного засобу в дійсності був попереднім власником автомобіля у період з 2012 року до 2015 року. Вказана інформація чітко відображена в самому свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, завірений переклад на українську мову якого було надано суду. Саме наявністю двох співвласників транспортного засобу керувалась і посадова особа Волинської митниці ДФС обґрунтовуючи наявність розбіжностей та потребу у витребуванні в декларанта додаткових документів. Отже, висновки суду першої інстанції явно не відповідають фактичним обставинам справи та прямо суперечать наявним у справі доказам.

Також в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначається про те, що поряд з іншими витребовуваними документами декларантом не було подано перекладів поданих до митного оформлення документів. У ході розгляду справи в суді першої інстанції сторона позивач посилалась на незаконність та безпідставність такої вимоги з огляду на положення ст.254 МК України.

У відповідності до ст.254 МК України документи, необхідні для здійснення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів та зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Стосовно інших витребовуваних документів, зокрема таких як договір страхування, експортна декларація то апелянт просить врахувати, що такі подаються декларантом на вимогу митного органу лише у разі їх існування. Поряд з цим страхування товару, та оформлення експертної декларації не є обов`язковим для декларанта з огляду на що в даному випадку такі документи були відсутні та відповідачу не надались.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.05.2019 декларантом в інтересах ОСОБА_1 подано для митного оформлення в режимі імпорту митну декларацію (МД) №UA205090/2019/056560 від 03.05.2019 з метою декларування товару: легкового автомобіля - марки OPEL, модель - VECTRA, номер кузова НОМЕР_3 , бувший у використанні, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, календарний рік виготовлення - 2006, модельний рік виготовлення 2006, тип двигуна дизельний (110 kW), робочий об`єм двигуна - 1910 см3, колісна формула - 4x4, тип кузова хетчбек, призначений для перевезення людей на дорогах загального користування, колір - чорний. Декларантом в графі 42 МД №UA205090/2019/056560 вказано ціну товару в сумі 800,00 Євро та зазначено в графі 45 митну вартість в сумі 23 820,78 грн (еквівалентну 800,00 Євро), яку визначено за 1 (основним) методом визначення митної вартості товару за ціною контракту (а.с.41)

На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення, декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи:

- договір купівлі-продажу від 19.04.2019;

- технічний паспорт VW318710 від 22.03.2012;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04.06.2018.

Під час опрацювання поданих декларантом разом з митною декларацією №UA205090/2019/056560 від 03.05.2019 документів встановлено, що рахунок-фактура №б/н від 19.04.2019 (договір купівлі-продажу від 19.04.2019) не відповідає вимогам п.1.2 наказу ДМСУ від 17.11.2005 №1118 «Про затвердження Правил здійснення митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України»: документи, що підтверджують право власності на ТЗ: 1) придбані (отримані) у громадян чи підприємств засвідчені нотаріально в країні придбання чи консульських установах чи в посольствах України договору купівлі продажу, міни чи дарування; 2) придбані в підприємств оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, інвойсів, інших документів. В технічному паспорті VW318710 одним із власників є SCHWABENGRUBER ERIC.

У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості транспортного засобу, а також у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР митна вартість товару нижча наведеної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN кодами: WOLOZCF, валюта - EUR, вартість 3750,00 Євро. Згідно з статтями 53 та 54 МК України відповідачем надіслано декларанту електронне повідомлення від 06.05.2019 про надання в 10-ти денний термін додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: декларації країни відправлення; банківські платіжні документи, які містять реквізити, необхідні для ідентифікації імпортованого товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; документально підтверджені транспортні витрати; інші документи, що містять відомості про вартість страхування; страхові документи; договір та рахунки про здійснення платежів третім особам, чи інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару, так як в технічному паспорті вказані декілька власників. Крім того, відповідно до статті 254 МК України декларант повинен надати переклад документів, поданих до митного оформлення.

Декларантом на вимогу митного органу не було надано жодного з витребовуваних документів на підтвердження заявленої митної вартості автомобіля.

17.05.2019 відповідач прийняв рішення №UA 205110/2019/000488/2 про коригування митної вартості товарів.

Згідно з графою 30 оскаржуваного рішення відповідачем визначено митну вартість товару легкового автомобіля - марки OPEL, модель - VECTRA, номер кузова НОМЕР_3 , бувшого у використанні, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, календарний рік виготовлення - 2006, модельний рік виготовлення 2006, тип двигуна дизельний (110 kW), робочий об`єм двигуна - 1910 см3, колісна формула - 4x4, тип кузова хетчбек, колір чорний, призначений для перевезення людей на дорогах загального користування, колір чорний за ціною 3 750,00 Євро (замість 800,00 Євро, що була заявлена декларантом).

Згідно з графою 33 рішення митна вартість товарів, що ввозяться на територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено митну вартість на рівні 800,00 Євро. Також встановлено, що рахунок-фактура №б/н від 19.04.2019 не відповідає вимогам п.1.2 наказу ДМСУ від 17.11.2005 №1118 «Про затвердження Правил здійснення митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України»: - документи, що підтверджують право власності на ТЗ: 1) придбані (отримані) у громадян чи підприємств засвідчені нотаріально в країні придбання чи консульських установах чи в посольствах України договори купівлі продажу, міни чи дарування; 2) придбані в підприємств оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, інвойсів, інших документів. В технічному паспорті VW318710 одним із власників є SCHWABENGRUBER ERIC.

Також у рішенні вказано, що керуючись частиною шостою статті 54 МК України та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання згідно зі статтею 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС та спрацювання системи ризиків АСАУР. «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN кодами: WOLOZCF, валюта - EUR, вартість 3750,00 Євро».

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Згідно матеріалів справи, документом, який надано контролюючому органу декларантом в інтересах ОСОБА_1 на підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного ним 1 (основного) методу її визначення згідно з частиною другою статті 53 МК України був договір купівлі-продажу від 19.04.2019 (названий в оскаржуваному рішенні відповідача рахунком-фактурою). При цьому відповідач вважав, з чим погодився суд першої інстанції, що вказаний договір в порушення пункту 1.2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом ДМСУ від 17.11.2005 № 1118 не був засвідчений нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України. При цьому суд першої інстанції вказав, що Відповідно до п.1.2 наказу ДМСУ від 17.11.2005 №1118 документи, що підтверджують право власності на ТЗ є: 1) придбані (отримані) у громадян чи підприємств засвідчені нотаріально в країні придбання чи консульських установах чи в посольствах України договори купівлі продажу, міни чи дарування тощо; 2) придбані в підприємств оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, інвойсів, інших документів.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджені наказом ДМСУ від 17.11.2005 № 1118 не містять пункту 1.2, крім того пункт 2 згаданих Правил визначає саме терміни, в тому числі власник ТЗ - громадянин, що відповідно до законів України має право власності на ТЗ, яке підтверджується документально;

документи, що підтверджують право власності на ТЗ:

а) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо;

б) придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна ТЗ, його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім`я, по батькові особи, якій продано ТЗ;

в) технічні паспорти, технічні талони, сервісні книжки, реєстраційні свідоцтва та інші документи на ТЗ, видані вповноваженими органами країни придбання, із зазначенням власника ТЗ або відміткою про зняття ТЗ з обліку;

Отже згадані Правила визначають лише перелік документів, що підтверджують право власності на ТЗ, а не його вартість, при цьому як відповідач так і суд першої інстанції упустили положення п.п. «в» п. 2 вказаних Правил, а позивачем до митного оформлення надано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04.06.2018 з відміткою про зняття з експлуатації(а.с.58-60).

З огляду на це твердження суду першої інстанції, що оскільки поданий для митного оформлення транспортного засобу договір купівлі-продажу від 19.04.2019 в якому вказано вартість автомобіля 800,00 Євро та яка була заявлена декларантом позивача як його митна вартість, не засвідчений нотаріально в країні придбання, підписаний невідомою особою (без вказівки прізвища, ім`я та по батькові), а тому не може ідентифікуватись як належний документ, що підтверджує придбання транспортного засобу та його заявлену митну вартість не заслуговують на увагу. Більше того саме на підставі цього ж договору відповідачем, після коригування митної вартості, було проведено митне оформлення транспортного засобу, випущено його у вільний обіг та проведено державну реєстрацію.

Згідно частин першої, другої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, однією з підстав для витребування додаткових документів є те, що документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В оскаржуваному рішенні відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів щодо заявленої митної вартості товарів, оскільки, рахунок-фактура №б/н від 19.04.2019 (договір купівлі-продажу) не відповідає вимогам п.1.2 наказу ДМСУ від 17.11.2005 №1118 «Про затвердження Правил здійснення митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України». В технічному паспорті VW318710 одним із власників є ОСОБА_4 .

Цією обставиною митний орган, з чим погодився суд першої інстанції, обґрунтував необхідність подачі декларантом додаткових документів.

Однак, суд не дослідив обґрунтованість вимоги про надання таких додаткових документів та їх існування.

Безпідставність витребування додаткових документів та відмови в задоволенні позову з підстав не відповідності поданого до митного оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19.04.2019, вимогам п.1.2 наказу ДМСУ №1118, надано судом апеляційної інстанції вище.

Щодо тверджень відповідача, з чим поголився суд першої інстанції, про розбіжності стосовно власників транспортного засобу, яких ніби то згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є два, а саме продавець ОСОБА_3 та інша особа - ОСОБА_4 , то суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу продавець Гаши Агрон є другим власником транспортного засобу починаючи з 01.06.20l5. SCHWABENGRUBER ERIC, якого суд першої інстанції вказав, як співвласника транспортного засобу був попереднім власником автомобіля у період з 2012 року до 2015 року. Дана обставина чітко відображена в самому свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, завірений переклад на українську мову наявний у матеріалах справи.

Також невірними є твердження суду першої інстанції про те, що поряд з іншими витребовуваними документами декларантом не було подано перекладів поданих до митного оформлення документів. Оскільки це суперечить вимогам ст.254 МК України згідно якої документи, необхідні для здійснення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів та зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Щодо інших витребовуваних митним органом документів, як то договір страхування, експортна декларація, то апелянт просить врахувати, що такі подаються декларантом на вимогу митного органу лише у разі їх існування. При цьому страхування товару, та оформлення експертної декларації не є обов`язковим для декларанта з огляду на що в даному випадку такі документи були відсутні та відповідачу не надались.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.55 МК України чітко визначено перелік відомостей, які повинно містити прийняте органом доходів та зборів письмове рішення про коригування митної вартості товарів, зокрема:

1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3)вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4)обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно із Правилами заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу длявизначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умовпоставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст.64 вказаного Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Згідно рішення про коригування митної вартості від 17.05.2019 митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС №780 та спрацювання системи ризиків АСАУР: «вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов?язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за кодом W0L0ZCF, валюта ЄВРО, вартість -3750».

Жодних посилань, як того вимагають Правила заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань рішення Волинської митниці ДФС від 17.05.2019 не містить.

Відповідачем не надано доказів того яким чином формувалась ціна транспортного засобу у розмірі 3750 ЄВРО (при реальній вартості транспортного засобу 800 ЄВРО).

У матеріалах справи наявні витяги із сайтів продажу подібних транспортних засобів, і вартість їх коливається в межах 800 Євро(а.с.63-71).

Рішення відповідача не містить посилань на наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також жодного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Така позиція підтверджується Верховним судом у справі №815/1670/17. Так, в постанові від 21.12.2018 Верховний суду зробив наступні висновки:

«Суд виходить з того, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Суд зазначає, що в силу частини другої статті 55 Митного кодекси України та вимог наказу Міністерства Фінансів України №598 від 24 травня 2012 роки «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліки додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору(контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Крім того, суд зазначає, що у спірних рішеннях не наведено обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що є самостійною підставою для їх скасування».

Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №821/1617/18, від 07.08.2018 за № 808/1619/16, а тому суд першої інстанції повинен був у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховувати їх при вирішенні справи.

Оскільки визначена Волинською митницею митна вартість транспортного засобу у розмірі 3 750 ЄВРО не обґрунтована взагалі, то суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Волинської митниці ДФС суперечить вимогам МК України та Правилам заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №508 та Правилам митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженим наказом ДМСУ від 17.11.2005 № 1118.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року по справі № 140/1775/19 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості від 17.05.2019 №UA 205110/2019/000488/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, сплаченого судового збору за подання позовної заяви та в розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок, сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Н.В. Ільчишин

Т.І. Шинкар

повний текст складено 26.12.2019