Справа № 160/13117/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов від 25.11.2019 року №ДН2791/1866/АВ/ТД-ФС/574, №ДН2791/1866/НП/СПТД-ФС/575 від 25.11.2019 року, -
23 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати в повному обсязі Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2791/1866/АВ/ТД-ФС/574 від 25.11.2019 р., прийняту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області;
- визнати протиправною та скасувати в повному обсязі Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2791/1866/НП/СПТД-ФС/575 від 25.11.2019 р., прийняту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.
Разом з позовною заявою до суду представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2791/1866/АВ/ТД-ФС/574 від 25.11.2019р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 2 378 610, 00 грн. - до набрання законної сили рішенням суду по справі;
- зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2791/1866/НП/СПТД-ФС/575 від 25.11.2019р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 417 300, 00 грн. - до набрання законної сили рішенням суду по справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що постановами про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2791/1866/АВ/ТД-ФС/574 від 25.11.2019р. та №ДН2791/1866/НП/СПТД-ФС/575 від 25.11.2019р. на позивача накладені штрафи, передбачені абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, у розмірі 2 378 610,00 грн. та абзацом 7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України у розмірі 417 300,00 грн. відповідно. Також, ТОВ "ВПК-АГРО" зобов`язано до 25.12.2019р. надати до органу контролю підтвердження про сплату штрафу, оскільки в іншому разі постанова буде пред`явлена до виконання. З посиланням на пункт 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013р., зауважив, що допущення до пред`явлення до виконання Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області оскаржуваних постанов про накладення штрафів та відкриття виконавчого провадження органом державної виконавчої служби з виконання спірних постанов може призвести до непропорційних негативних наслідків у майновому стані ТОВ "ВПК-АГРО" ще до ухвалення рішення в даній адміністративній справі та набранням ним законної сили, навіть до зупинки діяльності підприємства, невиконання зобов`язань перед контрагентами, замовниками, унеможливить виплату заробітної плати найманим працівникам, сплату податків, придбання посівного матеріалу, підготовки техніки та земельних ділянок до вирощування овочевої продукції тощо.
Представник позивача вважає, що стягнення з ТОВ "ВПК-АГРО" штрафів у загальній сумі 2 795 910,00 грн. на підставі спірних постанов призведе до внесення відомостей про ТОВ "ВПК-АГРО" до Єдиного реєстру боржників, що істотно ускладнить поточну господарську діяльність товариства. Окрім того, пред`явлення оскаржуваних ТОВ "ВПК-АГРО" спірних постанов про накладення штрафів до виконання може призвести до додаткових стягнень з ТОВ "ВПК-АГРО" суми виконавчого збору в розмірі 279 591,00 грн.
Також вказано, що оскільки правомірність (неправомірність) прийняття оскаржуваних постанов буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами судового розгляду справи, у зв`язку з чим, в разі встановлення протиправності оскаржуваних постанов і задоволення позовних вимог ТОВ "ВПК-АГРО" про їх скасування, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання цієї постанови.
Таким чином, ТОВ "ВПК-АГРО" вважає, що на даний час існує реальна можливість початку державним виконавцем примусового виконання постанов про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2791/1866/АВ/ТД-ФС/574 від 25.11.2019р. та №ДН2791/1866/НП/СПТД-ФС/575 від 25.11.2019р., оскарження яких відповідно до ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України не зупиняє їх виконання. Вищенаведені обставини, на думку представника позивача, свідчать про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ТОВ "ВПК-АГРО" до ухвалення рішення в адміністративній справі.
Суд при вирішенні заяви про забезпечення адміністративного позову виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду заяви) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).
Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Судом встановлено, що 25.11.2019 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим Ігорем Михайловичем прийнято:
- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН2791/1866/АВ/ТД-ФС/574, якою накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" штраф у розмірі 2378610,00 грн. (два мільйона триста вісім тисяч шістсот десять) гривень 00 копійок за допущення до роботи працівників без укладення трудового договору;
- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН2791/1866/НП/СПТД-ФС/575, якою накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО" штраф у розмірі 4173 грн. (чотири тисячі сто сімдесят три гривні) за недопущення до проведення перевірки з питань неоформлених трудових відносин, створення перешкод у її проведенні.
Згідно постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.11.2019 року №ДН2791/1866/АВ/ТД-ФС/574, №ДН2791/1866/НП/СПТД-ФС/575 сума штрафу у загальному розмірі 2 795 910,00 грн. повинна бути сплачена протягом місяця, а саме, у строк до 25.12.2019 року.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що встановлений в постановах місячний строк, наданий відповідачем Товариству з обмеженою відповідальністю "ВПК-АГРО", сплине до завершення судового розгляду, а відтак, існує нагальна ймовірність направлення вказаних постанов до відповідного відділу ДВС, що призведе до непропорційних негативних наслідків для майнового стану позивача ще до ухвалення рішення в даній адміністративній справі та набрання ним законної сили.
Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно ч. 4 ст. 150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відтак, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;
- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Згідно приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина 4 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України).
Окрім цього, суд зазначає, що стягнення з позивача штрафу в загальній сумі 2 795 910,00 грн. на підставі зазначених вище постанов призведе до внесення відомостей про позивача до Єдиного реєстру боржників, що, в свою чергу, поставить під загрозу діяльність позивача.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Відтак, пред`явлення оскаржуваних позивачем постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами до виконання призведе до негативних наслідків у вигляді додаткових стягнень з позивача виконавчого збору у розмірі 10 % від суми стягнення.
Таким чином, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки оскаржувані постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами є виконавчими документами і пред`являються до виконання органам державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.
З урахуванням вищевикладеного та встановлених судом на підставі поданих позивачем доказів фактичних обставин справи, а також те, що виконання ухвали про забезпечення позову і Постанови ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу здійснюється різними виконавчими службами, а Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено обов`язок державного виконавця при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження перевіряти через Автоматизовану систему виконавчих проваджень наявність інших виконавчих проваджень і судових заборон, суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача позов має бути забезпечено:
- зупиненням дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2791/1866/АВ/ТД-ФС/574 від 25.11.2019 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 2 378 610,00 грн. до набрання законної сили рішенням суду по справі;
- зупиненням дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2791/1866/НП/СПТД-ФС/575 від 25.11.2019 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 417 300,00 грн. до набрання законної сили рішенням суду по справі.
Також, суд зазначає, що наведений спосіб забезпечення позову відповідає його предмету та спрямований лише на збереження існуючого становища позивача до розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.1 ст.156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Частиною 8 статті 154 КАС України визначено, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Дана ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник