Справа № 205/7926/19
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

03.12.2019 Єдиний унікальний номер 205/7926/19
Єдиний унікальний номер судової справи 205/7926/19
Номер провадження 2-а/205/192/19
РІШЕННЯ

іменем України

03 грудня 2019 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектора реагування патрульної поліції № 4 Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Щербака Ігоря Миколайовича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ГУНП в Полтавській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до інспектора сектора реагування патрульної поліції № 4 Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Щербака Ігоря Миколайовича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ГУНП в Полтавській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 367567 від 06 вересня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 вересня 2019 року відносно нього було винесено постанову відповідачем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та стягнення штрафу у розмірі 425 грн. З даною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає, що відповідач, приймаючи спірну постанову не врахував усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, притягнув позивача до адміністративної відповідальності без застосування принципу пропорційності, справедливості, законності та об`єктивності, внаслідок чого вказана постанова не може вважатися законною та обґрунтованою. Зазначив, що під час руху транспортним засобом позивач не користувався засобом зв`язку, а саме телефоном. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач інспектор сектора реагування патрульної поліції № 4 Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Щербак І.М. в судове засідання не з`явився. Про день, місце та час проведення судового засідання повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи: ГУНП в Полтавській області в судове засідання не з`явився. Про день, місце та час проведення судового засідання повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши докази, надавши їм оцінку в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що інспектором сектора реагування патрульної поліції № 4 Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Щербак І.М., винесено постанову серії БАА № 367567 від 06.09.2019 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 06.09.2019 року о 17.00 год., керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на автошляху Дніпро-Решетиловка на 126 км., здійснив обгін на пішохідному переході, позначеним дорожнім знаком 5.35.1 та 5.35.2, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого останній притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, порушення правил обгону, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил,норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, відповідачем у цій справі у відповідності зі своїм обов`язком доказування, встановленим ст. 77 КАС України, доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та правомірності рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано, тому враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КУпАП, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, зокрема, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, відповідачем при винесенні постанови не опитані свідки події, які були присутні на місці вчинення правопорушення.

Вказані обставини на думку суду свідчать про те, що при притягненні відповідачем позивача до адміністративної відповідальності, право на захист останнього зазнало суттєвого обмеження, внаслідок чого весь розгляд справи відносно позивача відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, набув несправедливого характеру, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам закону у розумінні ст.ст. 280, 283-285 КУпАП та суперечить основним завданням та принципам КУпАП, встановленим ст.ст. 1, 7 КУпАП, оскільки при її винесенні відповідачем не враховано усі обставини, що мали значення для прийняття рішення, зокрема, не надана оцінка запереченням позивача щодо факту порушення, постанова мотивів прийнятого рішення відповідачем та посилання на будь-які докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, який цей факт на місці розгляду справи заперечував, не містить, свідки події не встановлені та не опитані, не з`ясовано майновий стан позивача, не зазначені обставини, передбачені ст.ст. 34, 35 КУпАП, що обтяжують або пом`якшують його відповідальність, що в цілому свідчить про те, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв упереджено та нерозсудливо.

Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено відповідачем з порушенням вимог закону, правомірності своїх дій та прийнятого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху відповідачем в суді не доведено, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 367567 від 06 вересня 2019 року підлягає скасуванню, провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закриттю.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в порядку ст. 139 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 122, 251, 289 КУпАП України, ст.ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора сектора реагування патрульної поліції № 4 Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Щербака Ігоря Миколайовича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ГУНП в Полтавській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову інспектора сектора реагування патрульної поліції № 4 Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Щербака Ігоря Миколайовича серії БАА № 367567 від 06 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко