Справа № 1.380.2019.005975
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005975
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яворівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Яворівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить визнати дії Яворівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п.7-1 роз.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 року протиправними і незаконними та зобов`язати Яворівський відділ обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 02.07.1983 19.12.1983 рр. на посаді завідувача та з 19.12.1983 20.11.1991 рр. на посаді вихователя, що дає право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно провести виплату позивачу зазначеної грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 вересня 2019 року Яворівським відділом обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області їй відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п.7-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 року у зв`язку з призначенням пенсії за віком. Підставою для відмови стало те, що відповідач вважає, що період роботи позивача на посаді завідувача, а згодом вихователя дошкільного закладу колгоспу «Росія» Яворівського району Львівської області з 02.07.1983 року по 20.11.1991 року не враховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні дані щодо форми власності даного дошкільного закладу, відтак до спеціального стажу, що дає право на одержання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій можливо зарахувати періоди спеціального стажу позивача у розмірі 27 років 7 місяців при загальному страховому стажі 38 років 2 місяці 5 днів. Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною, оскільки зазначає, що працювала та працює на посаді, яка віднесена до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років вихователь, завідувач дошкільного закладу, має страховий стаж більше 35 років, а тому набула право на призначення пенсії за вислугу років та отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення їй пенсії за віком.

У зв`язку з вищенаведеним просить адміністративний позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що за документами пенсійної справи з 25.07.2019 року позивачу призначено пенсію за віком при наявності повного стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що загальний страховий стаж позивача становить 38 років 2 місяці 5 днів, у тому числі 27 років 7 місяців страховий стаж на посадах в установах комунальної форми власності, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню. Вказує, що відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Таким чином, зважаючи на наведене, на думку відповідача, у позивача недостатньо страхового стажу на посадах в установах державної або комунальної форми власності, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим у призначенні такої виплати їй відмовлено.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 15 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 28 листопада 2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 позивач, у період з 18.10.1978 року по 01.07.1983 року працювала на посаді медсестри-виховательки в дитячому садку у колгоспі «Прогрес» Яворівського району Львівської області; з 02.07.1983 року по 19.12.1983 року працювала на посаді завідуючої дитячого садка в колгоспі «Росія» Яворівського району Львівської області; з 19.12.1983 року по 20.11.1991 року працювала на посаді вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» Яворівського району Львівської області; з 20.11.1991 року переведена з посади вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» на посаду вихователя в дитячий садок Прилбичівської сільської ради; з 31.12.1991 року звільнена з посади вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» с. Прилбичі в зв`язку з переходом дитячого садка на баланс виконавчого комітету Прилбичівської сільської ради; з 31.12.1991 року переведена з посади вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» на посаду вихователя дитячого садка Прилбичівської сільської ради, де й працює по теперішній час.

Згідно наявної в матеріалах справи копії розрахунку від 16.08.2019 року загальний страховий стаж позивача становить 38 років 2 місяці 5 днів.

З 25.07.2019 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Яворівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09 вересня 2019 року №49/Б-49/30 позивача на її звернення від 29.08.2019 року щодо виплати одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення повідомлено про відсутність підстав для виплати вказаної одноразової грошової допомоги, у зв`язку з відсутністю у неї необхідного страхового стажу на посадах в установах комунальної форми власності.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач для захисту своїх прав звернулася до суду.

Предметом спору у даній справі є оцінка наявності чи відсутності підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, що передбачена пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

До вказаного Порядку № 909 входять посади вчителів, вихователів загальноосвітніх навчальних закладів та вихователі дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

В силу пункту 1 статті 39 Закону України «Про позашкільну освіту» зазначено перелік позашкільних закладів, на які поширюється дія даного Закону.

Статтею 10 Закону України «Про освіту» передбачено, що невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема, дошкільна освіта.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про дошкільну освіту» систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача УКР №1358358 ОСОБА_1 , у період з 18.10.1978 року по 01.07.1983 року працювала на посаді медсестри-виховательки в дитячому садку у колгоспі «Прогрес» Яворівського району Львівської області; з 02.07.1983 року по 19.12.1983 року працювала на посаді завідуючої дитячого садка в колгоспі «Росія» Яворівського району Львівської області; з 19.12.1983 року по 20.11.1991 року працювала на посаді вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» Яворівського району Львівської області; з 20.11.1991 року переведена з посади вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» на посаду вихователя в дитячий садок Прилбичівської сільської ради; з 31.12.1991 року звільнена з посади вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» с. Прилбичі в зв`язку з переходом дитячого садка на баланс виконавчого комітету Прилбичівської сільської ради; з 31.12.1991 року переведена з посади вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» на посаду вихователя дитячого садка Прилбичівської сільської ради, де й працює по теперішній час.

Як слідує зі змісту листа Яворівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09 вересня 2019 року №49/Б-49/30 підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV є не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 02.07.1983 року по 19.12.1983 року на посаді завідуючої дитячого садка в колгоспі «Росія» Яворівського району Львівської області та з 19.12.1983 року по 20.11.1991 року на посаді вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» Яворівського району Львівської області, оскільки у спірні періоди колгоспи мали колективну форму власності і не належали до закладів і установ державної або комунальної форми власності.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28 червня 1974 року, що діяв на час роботи позивача у вказані періоди, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють.

Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

Таким чином, в періоди роботи позивача з 02.07.1983 року по 19.12.1983 року та з 19.12.1983 року по 20.11.1991 року в Україні визнавалось дві форми власності: соціалістична та особиста. Колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої.

Відповідно до статті 10 Конституції УРСР від 20 квітня 1978 року основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.

Стаття 11 Конституції УРСР визначала, що у виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

Враховуючи те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої, вказаний період роботи позивача прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 січня 2019 року у справі №466/2943/17.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача в період з 02.07.1983 року по 19.12.1983 року на посаді завідуючої дитячого садка в колгоспі «Росія» Яворівського району Львівської області та з 19.12.1983 року по 20.11.1991 року на посаді вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» Яворівського району Львівської області безпідставно не зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а тому дії Яворівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправними, а позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Яворівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Маковея, 50, м. Яворів, Львівська область, 81000) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Яворівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Яворівський відділ обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати період роботи з 02.07.1983 року по 19.12.1983 року на посаді завідуючої дитячого садка в колгоспі «Росія» Яворівського району Львівської області та з 19.12.1983 року по 20.11.1991 року на посаді вихователя дитячого садка колгоспу «Росія» Яворівського району Львівської області до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Яворівський відділ обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Яворівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII Перехідні положення цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 29.12.2019 року.

Суддя Клименко О.М.