Справа № 200/8172/19-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 р. Справа№200/8172/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання Заїченко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконними, протиправними та скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів 28 березня 2019 р. № UA807000/2019/001887/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 березня 2019 року № UA807170/2019/00861.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що у зв`язку із ввезенням в Україну автомобіля з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару із застосуванням процедури електронного декларування до Харківської митниці Державної фіскальної служби ним було подано митну декларацію UA807170.2019.018367. По вказаній декларації заявлено до митного оформлення автомобіль Пежо модель 307 рама VF33BRFNC83196594. На етапі перевірки митної вартості, відповідач відмовив позивачу у визнанні митної вартості товарів за основним (першим) методом у зв`язку з неможливістю здійснення митного оформлення товарів, в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийнято рішення про коригування митної вартості від 28 березня 2019 року №UA807000/2019/001887/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2019/00861. З цим рішенням та карткою відмови не погоджується, адже митним органом не надано доказів на підтвердження того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, не є достатніми чи такими, що у сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідач, Харківська митниця Державної фіскальної служби, позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що всупереч вимогам ч.1 та ч.2 ст.53 МК України, на спростування сумнівів митного органу стосовно дійсного рівня митної вартості товару позивачем не було подано до митниці жодного платіжного документа, який стосується транспортного засобу, що підтверджується відсутністю у графі 44 митної декларації реквізитів документа за кодом 3001, який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару. За результатами вивчення документів, наданих до митниці на підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу позивача, посадовою особою митниці було встановлено, що вартість транспортного засобу позивача у розмірі 3621,55 BGN на підставі рахунку фактури № від 22 березня 2019 року, не включає в себе витрати на транспортування цього транспортного засобу до місця ввезення на митну територію України. Позивачем не надано жодного документа, що містить відомості про розмір витрат на транспортування транспортного засобу позивача до місця ввезення на митну територію. Зазначене обумовило наявність у посадової особи митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості. Зазначили, що декларант не скористався правом оформити товар згідно частини 7 статті 55 Митного кодексу під фінансову гарантію. Декларантом позивача подано нову митну декларацію в лівому підрозділі графи 43 якої проставлено 6 - тобто визначений декларантом резервний метод митної вартості. Правий підрозділ залишено пустим, що свідчить про самостійне вирішення декларантом митної вартості, без урахування рішення про коригування митної вартості. Позивач мав можливість скористатись правом випущення товарів у вільний обіг на умовах, визначених частиною 7 статті 55 МК України (сплати самостійно нарахованих митних платежів та різниці між ними і митними платежами, нарахованими митним органом), однак не зробив цього, фактично погодившись з митною вартістю, визначеною митним органом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі і призначено підготовчі засідання.

Протокольною ухвалою суду від 24 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року заяву позивача про заміну відповідача по справі задоволено та замінено первісного відповідача у справі Харківської митниці Державної фіскальної служби на Державну митну службу України (, юридична адреса 04119, м. Київ, ВУЛИЦЯ ДЕГТЯРІВСЬКА, будинок 11 Е). Відкладено розгляд справи на 19 листопада 2019 року о 16 год. 00 хв. Копію ухвали суду від 23 жовтня 2019 року та матеріалів справи направлено поштою за номером поштового відправлення 648.

Ухвалою суду від 19 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви: п`яти днів з дня вручення позивачу даної ухвали шляхом подання доказу сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. за подання адміністративного позову майнового характеру.

Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року продовжено розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, оскільки умови ухвали без руху виконано, та призначено справу до розгляду на 17 грудня 2019 року о 16 год. 30 хв.

До судового засідання сторони не прибули, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивачем придбано транспортний засіб - легковий автомобіль, марки PEUGEOT, модель 307, який був у використанні, номер кузова НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1997 см3.

Декларантом ОСОБА_2 (ТОВ БРОКБІЗНЕСТРЕЙД) подано до Донецької митниці ДФС електронну митну декларацію №UA807170.2019.018367 від 28 березня 2019 року, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, марки PEUGEOT, модель 307, який був у використанні, номер кузова - НОМЕР_3 , загальна кількість місць для сидіння 5, включаючи місце для водія, призначений для використання по дорогах загального призначення, тип двигуна бензин.

Дана обставина сторонами не заперечується.

Як з`ясовано судом у вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 1500 BNG - графа 42 митної декларації.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено:

Рахунок-фактура (інвойс) 3 від 22 березня 2019 року, Акт про проведення огляду (переогляду) товарів транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у всіх випадках митного огляду, крім передбаченого UA408020/2019/3923 25 березня 2019 року, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 000230204 від 22 березня 2019 року, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу зовнішньоекономічний договір (контракт) 174478 від 26 червня 2017 року б/н, Договір про надання послуг митного брокера 59е від 22 березня 2019 року, Декларація ввезення авто в Болгарію за 1178,11 лев ВG від 24 липня 2018 року, Довідка про придбання авто попереднім власником довідка № МWST СН-112.212.578 від 09 липня 2018 року, Касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів 372 від 22 березня 2019 року, Копія митної декларації країни відправлення 19ВG002005АА162002 від 22 березня 2019 року, Паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України ВТ123337 від 23 грудня 2014 року, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання за межами України FB 405165 від 24 квітня 2015 року.

Подання таких документів відповідач не заперечує.

На етапі перевірки митної вартості, відповідач відмовив позивачу у визнанні митної вартості товарів за основним (першим) методом у зв`язку з неможливістю здійснення митного оформлення товарів, в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийнято рішення про коригування митної вартості від 28 березня 2019 р. № UA807000/2019/001887/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 березня 2019 р. № UA807170/2019/00861.

Підставою для прийняття зазначеного рішення стали розбіжності, що містилися у документах, поданих на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним в у главі 9 Митного кодексу України, в зв`язку з тим, надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України; 2) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3)не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України в незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару; - на матеріал та витрат, понесених виробником у зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості зазначено, що обґрунтування числового значення митної вартості товарів скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування: Коригування митної вартості здійснено у відповідності до ст.64 Митного кодексу України та Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків про здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через Митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11 вересня 2015 року №689 з проведеним у разі необхідності коригуванням передбаченим у главі 9 МКУ 1851,68 Євро/3621,55 BGN.

У зв`язку з прийняттям вказаного рішення Харківською митницею ДФС оформлено картку відмови у митному оформленні пропуску товарів №UA807170/2019/00861, в якій зазначено, про неможливість здійснення митного оформлення товарів, в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/001887/2 від 28 березня 2019 року (вимоги пунктів 3 та 6 статті 54 МКУ). Роз`яснено вимоги виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: подання нової МД з урахуванням відомостей наведених у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/001887/2 від 28 березня 2019 року товари відносно яких винесено рішення про коригування митної вартості можуть бути випущені у вільний обіг на умовах, визначених підпунктом 4 пункту 4 статті 54 МКУ, Згідно підпункту 4 пункту 4 статті 54 МКУ декларант має право оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 МКУ рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/001887/2 від 28 березня 2019 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2019/00861, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами статті 52 МК України визначення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема:

на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи згідно переліку, наведеного у цій нормі.

За вимогами частин першої, третьої, шостої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним углаві 9цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За змістом цих норм митна вартість товарів визначається декларантом; водночас митний орган контролює правильність визначення такої вартості і за результатами здійснення такого контролю, у випадку неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України, приймає рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України.

Відповідно до частин першої, четвертої, сьомої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Частиною другою статті 263 МК України визначено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Тобто, у разі незгоди декларанта з митною вартістю, що визначена контролюючим органом передбачено подання нової МД, в якій зазначаються: сума митних платежів, обчислена згідно з митною вартістю, визначеною декларантом; сума платежів, обчислена згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

На різницю між зазначеними сумами декларант надає гарантії, зокрема шляхом забезпечення сплати різниці між самостійно визначеною сумою митних платежів та сумою митних платежів, що нарахована митним органом.

Як зазначено вище, позивач подав до Харьківської митниці ДФС електронну МД (форма МД-2) UA807170/2019/ у якій митна вартість товару була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) (графа 43, код МВВ - 1).

28 березня 2019 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/001887/2 та визначила митну вартість ТЗ за резервним методом (графа 31 рішення, код МВВ митного органу - 6).

Цього ж дня декларант подав до Харьківської митниці ДФС нову електронну МД (форма МД-2) №UA807170/2019/018618, у якій митна вартість товару визначена за резервним методом (ліва колонка графи 43, код МВВ - 6; права колонка не заповнена), а у п`ятій колонці графи 47 (код способу розрахунків вказано 01).

Правила заповнення граф митних декларацій (далі - МД) на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 визначає Порядок заповнення митних деклараційна бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651; зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за № 1372/21684 (далі - Порядок № 651).

Згідно глави 2 розділу ІІ Заповнення граф митних декларацій Порядку № 651 графа 43 Метод визначення вартості (далі також - МВВ) графа заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів.

У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався.

У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Тобто, у лівому підрозділі графи вказується порядковий номер МВВ, який застосовано декларантом, а у правому підрозділі - порядковий номер МВВ, який застосовано митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до графи 47 Нарахування платежів глави 2 розділу ІІ цього Порядку у п`ятій колонці Спосіб платежу зазначається код способу розрахунку відповідно до класифікатора способів розрахунку, у графі B Подробиці розрахунків - код виду платежу відповідно до класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами.

Відповідно до Класифікатора способів розрахунків, який затверджено наказом Мінфіну від 20 вересня 2012 року № 1011, сплачені декларантом митні платежі (виходячи з митної вартості, визначеної декларантом) показуються з кодами розрахунку 01 (безготівкова форма сплати), 02 (унесення готівки до каси митниці), 15, 72, 91 або 92.

Різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (в разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу), зазначається з кодом розрахунку 55.

Як зазначено вище, декларант подав до Харьківської митниці ДФС нову електронну МД (форма МД-2) №UA807170/2019/018618, у лівому підрозділі графи 43 якої проставлено 6 - тобто визначений декларантом резервний метод визначення митної вартості. Правий підрозділ залишено пустим, що свідчить про самостійне визначення декларантом митної вартості, без урахування рішення про коригування митної вартості.

Звертаючись із цим позовом до суду, позивач вказав, що він не згоден з митною вартістю, яка визначена митним органом у спірному рішенні.

Відтак, він мав право скористатись правом випущення товару у вільний обіг на умовах, визначених частиною сьомою статті 55 МК України (сплати самостійно нарахованих митних платежів та різниці між ними і митними платежами, нарахованими митним органом), вказавши у правому підрозділі графи 43 порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом, а у п`ятій колонці графи 47 щодо способу оплати - код розрахунку 55.

Однак він не зробив цього, фактично погодившись із митною вартістю, визначеною митним органом і у новій МД за № UA807170/2019/018618 і, як уже було зазначено вище, праву колонку графи 43 не заповнив, а у п`ятій колонці графи 47 (код способу розрахунків вказано 01 - безготівкова форма сплати).

З урахуванням наведеного, до предмета доказування у цій справі входять обставини заповнення МД, яку подано до митного оформлення, а також обставини щодо подання нової МД у випадку прийняття митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості.

Дослідження відомостей з відповідних граф МД є необхідним для правильного вирішення такого спору, зокрема для висновку про те, погодився чи не погодився декларант із скоригованою митним органом митною вартістю.

Останнє, в свою чергу, має значення для висновку про те, чи продовжує існувати між сторонами правовий спір.

У випадку, якщо спір між сторонами вичерпано внаслідок погодження декларанта із митною вартістю, визначеною митним органом, у задоволенні позову про скасування рішення про коригування митної вартості необхідно відмовити.

Правова позиція з цього питання була висловлена Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 816/2396/17 .

Крім того, згідно положення ч. 6 ст. 307 Митного кодексу України, надання гарантії у спірних правовідносинах здійснюється відповідно до частини сьомої статті 55 МК України, зокрема шляхом забезпечення сплати різниці між самостійно визначеною сумою митних платежів та сумою митних платежів, що нарахована митним органом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене судом не встановлено підстав для задоволення позову.

Відповідно статті 139 КАС України судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання незаконними, протиправними та скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів 28 березня 2019 р. № UA807000/2019/001887/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 березня 2019 року № UA807170/2019/00861 - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято в нарадчій кімнаті 17 грудня 2019 року.

Повний текст рішення виготовлено 27 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.В. Шинкарьова