Справа № 805/3760/18-а
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2019 року

м. Київ

справа №805/3760/18-а

провадження №К/9901/16777/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів Берназюка Я.О., Желєзного І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Головного управління ДФС України в Донецькій області

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2018 (головуючий суддя Галатіна О.О.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Сіваченка І.В, суддів: Шишова О.О., Блохіна А.А.)

у справі №805/3760/18-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС України в Донецькій області

про зобов`язання вчинити дії щодо здійснення доплати до одноразової грошової допомоги.

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов`язання вчинити дії щодо здійснення доплати до одноразової грошової допомоги в розмірі 209730,56 грн.

2. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2018, зміненим постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, позов задоволено частково:

зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області скласти висновок та подати його до Державної фіскальної служби України щодо необхідності виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, згідно з частиною 6 статті 23 Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію» в редакції від 28.06.2015, тобто, з урахуванням отриманої суми одноразової грошової допомоги у розмірі 68569,44 грн. доплатити 209730,56 грн.

3. У поданій касаційній скарзі Головне управління ДФС України в Донецькій області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції. 30.09.2015 наказом №150-о позивача звільнено з посади підполковника міліції у відставку згідно Положення про проходження служби рядовим і навчальницьким складом внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 на підставі пп. «б» п. 65 (через хворобу).

5. Свідоцтвом про хворобу №885 від 11.09.2015 встановлено, що на підставі медичного огляду зроблено висновок про те, що захворювання позивача пов`язане з проходження служби в органах внутрішніх справ та він не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку та підлягає звільненню від виконання службових обов`язків за станом здоров`я.

6. Згідно реєстрів МСЕК від 24.09.2015 № 410, № 412 позивачу встановлено другу групу інвалідності та визначено втрату працездатності 70% у зв`язку із хворобою, яка пов`язана із проходженням служби в органах внутрішніх справ, згідно Постанови КМУ № 707 від 12.05.2007.

7. Після встановлення інвалідності ОСОБА_1 звернувся до відповідача за виплатою грошової допомоги.

8. 29.03.2016 ОСОБА_1 подана скарга до Державної фіскальної служби України щодо невиплати грошової допомоги.

9. 20.04.2016 Державна фіскальна служба України листом №4079/10/99-99-04-04-02-14 повідомила позивача, що сума одноразової грошової допомоги складає 65869,44 грн.

10. Згідно із виписки по картковому рахунку на рахунок позивача 23.12.2016 надійшла сума у розмірі 65869,44 грн.

11. 24 березня 2018 року позивачем була подана заява до ГУ ДФС у Донецькій області з проханням перерахувати та доплатити суму одноразової грошової допомоги, згідно Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон №565-ХІІ) в редакції від 28.06.2015, яка діяла на час звільнення.

12. Листом ГУ ДФС у Донецькій області від 11.04.2018 № 15754/10/05-99-04-02-24 повідомлено ОСОБА_1 про те, що відсутні законні підставі для перерахунку встановленої суми одноразової грошової допомоги.

13. Вважаючи зазначені дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки право на отримання грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності Законом № 208-VIII, розмір такої допомоги (якщо для цього будуть підстави і виконані усі необхідні умови) йому повинен розраховуватися у відповідності зі статтею 23 Закону № 565-XII (в редакції, чинній з 12 березня 2015 року) як нормативно-правового акта, який має вищу юридичну силу.

15. Суд апеляційної інстанції додатково зазначив, що орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник податкової міліції, подає ДПА висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, а ДПА приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник податкової міліції, для проведення виплати.

16. При цьому суд першої інстанції безпідставно своїм рішенням зобов`язав Головне управління ДФС України в Донецькій області здійснити нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов`язав вчинити дії, які не покладені на відповідача нормами законодавства.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17. Відповідач у своїй касаційній скарзі звертає увагу, що позивач вже отримав грошову допомогу у розмірах, визначених Порядком виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 (який був чинним на момент виникнення права на грошову допомогу, далі - Порядок №707), а тому права на будь-які доплати він не має.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

19. Ключовим предметом спору є питання чи має позивач право на отримання грошової допомоги у розмірах, визначених Закону №565-ХІІ, чи відповідач правильно виплатив позивачу грошову допомогу у розмірах, визначних порядком №707.

20. Відповідно до статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону № 565-XII та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

21. Згідно з частиною шостою статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

22. Закон № 565-XII втратив чинність 07 листопада 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року. При цьому у пункті 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

23. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

24. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 07 березня 2018 року у справі № 464/5571/16-а, від 21 червня 2018 року у справі №822/31/18 та від 28 серпня 2018 року №804/6297/17.

25. Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника (далі - Порядок № 850).

26. Пунктом 2 зазначеного Порядку установлено, що особам, які до набрання чинності (12 березня 2015 року) Законом №280-VIII мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку № 707.

27. Згідно з пунктом 1 Порядку №707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п`ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

28. Отож, у період з 12 березня 2015 року (дата набрання чинності Закону № 280-VIII) до 31 жовтня 2015 року (дата набрання чинності Порядку №850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565-ХІІ, визначав Порядок № 707.

29. У справі, що розглядається, інвалідність ІІ групи позивачу встановлено 24 вересня 2015 року, тобто після набрання чинності Законом №280-VIII, про призначення одноразової грошової допомоги він звернувся до набрання чинності Порядку №850.

30. Розмір грошової допомоги, визначений у частині шостій статті 23 Закону №565-ХІІ (в редакції, чинній з 12 березня 2015 року) відрізняється від розміру, визначеного Порядком № 707, а тому, з огляду на пріоритетність правового акта, який має вищу юридичну силу, в даному випадку, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи одноразова грошова допомога має виплачуватись у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як це передбачалось положеннями статті 23 Закону № 565-ХІІ.

31. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 16 травня 2018 року у справі № 817/396/16, від 18 жовтня 2018 року у справі №822/395/18, від 31 січня 2019 року у справі № 822/2143/16.

32. Відтак, правильним є висновок судів у цій справі, що Головне управління ДФС у Донецькій області при формуванні висновку про призначення одноразової допомоги позивачу діяло протиправно, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

33. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

34. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

35. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі №805/3760/18-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний