Справа № 640/14540/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

26 грудня 2019 року м. Київ№ 640/14540/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Пишного Артема Володимировича

про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

02.08.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича, в якому просив:

- визнати протиправними дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича щодо прийняття у виконавчому провадженні №59196130 постанови від 23.05.2019 року про стягнення з боржника винагороди;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича від 23.05.2019 року про стягнення з боржника основної винагороди в рамках виконавчого провадження №59196130.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2019р. (суддя Головань О.В.) відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний адміністративний позов 13.09.2019р. передано на розгляд судді Патратій О.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.09.2019р. справу прийнято до провадження та вирішено здійснити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

16.09.2019р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій, окрім заперечень, відповідач звернув увагу суду на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху відповідно до вимог ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Як вбачається з відстеження поштових відправлень сайту Укрпошти (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), копію зазначеної ухвали, надісланої за № 050, позивачем було отримано 03.12.2019р.

Станом на момент постановлення цієї ухвали позивач вимоги ухвали суду від 15.11.2019р. не виконав, клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням поважних підстав для його поновлення не подав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п`ятою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач 02.08.2019р. звертаючись з даною позовною заявою зазначив, що він дізнався про постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП №59196130 лише 29.07.2019р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 59595903. На думку позивача, строк для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав та інтересів розпочався 29.07.2019р.

Водночас, відповідно до списку згрупованих поштових відправлень за 24.05.2019р. та фіскального чеку Укрпошти від 24.05.2019р. № , копія постанови від 23.05.2019р. № 59196130 була надіслана позивачу 24.05.2019р. за адресою АДРЕСА_1 . А згідно інформації офіційного сайту Укрпошти за трек-номером 303 вказаний лист позивачем було отримано особисто 03.06.2019р. Проте з позовною заявою позивач звернувся 02.08.2019р.

Отже позовні вимоги подані з пропуском строку звернення до суду.

Позивачем не надано суду достатніх доказів щодо причин не звернення до суду в межах строку, визначеного статтями 123, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском десятиденного строку звернення до суду, встановленого статтями 123, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження", при цьому не навів обставин, які об`єктивно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волі позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до суду позивач звернувся з порушенням десятиденного строку, та відсутність підстав для поновлення пропущеного строку.

У відповідності до положень ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17 квітня 2018 року у справі № 9901/473/18, від 11 березня 2019 року у справі №9901/95/19 та від 08 квітня 2019 року у справі № 9901/138/19.

Додатково суд звертає увагу при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, що також прописано у Рішенні Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року, яким визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича про визнання протиправними дій, скасування постанови №59196130 від 23.05.2019 року, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

2. Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Патратій