Справа № 200/14868/19-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

28 грудня 2019 р. Справа №200/14868/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Молочна І. С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, виконуючого обов`язки Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Строкач Олександра Сергійовича про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, завдання, ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності,-

встановив:

28 грудня 2019 року ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), позивач, звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, виконуючого обов`язки Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Строкач Олександра Сергійовича (місцезнаходження: бул. Л. Українки, 26, м. Київ, 01133; ) про:

- визнання протиправним та скасування висновку оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області в частині щодо результатів оцінювання службової діяльності позивача як державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», затверджений наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 10 грудня 2019 року № 1377;

- визнання протиправним та скасування наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 10 грудня 2019 року № 1377 в частині затвердження висновку щодо оцінювання результатів моєї службової діяльності;

- визнання протиправним та скасування завдання, ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності позивача, як державного службовця, займаючого посаду державної служби категорії «Б» або «В»;

- визнання протиправним та скасування наказу виконуючого обов`язки голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Строкач Олександра Сергійовича від 13 грудня 2019 року № 677 про звільнення ОСОБА_1 .

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій заявниця просить суд зупинити дію наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції від 13 грудня 2019 року № 677 ОС «Про звільнення ОСОБА_1 ».

В обґрунтування заяви заявниця вказує, що невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити право позивача на працю, за захистом якого позивач звернувся до суду.

З метою реалізації права доступу до державної служби зазначає, що наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції від 13 грудня 2019 року № 677 ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » є очевидно необґрунтованим та протиправним, оскільки прийнятий відповідачем з перевищенням повноважень.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За приписами частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).

Згідно із ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

У зв`язку з цим суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співрозмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2019 року у справі №0840/3275/18.

Так, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта

індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб`єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням службових обов`язків, виплатою заробітної плати тощо. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Вказано, що забезпеченням зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Згідно частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Предметом розгляду в даній справі, крім іншого, є визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача, з огляду на що, суд вважає неможливим забезпечити позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, оскільки це призведе до продовження службових відносин між позивачем та роботодавцем (суб`єктом владних повноважень).

Отже забезпечення зазначеного адміністративного позову в такий спосіб виходить за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим. Відтак відсутні підстави для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.С. Молочна