Справа № 320/6508/19
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 грудня 2019 року

Київ

справа №320/6508/19

адміністративне провадження №П/9901/622/19

Суддя Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Рибачук А.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Верховної Ради України про визнання протиправними та нечинними окремих положень нормативно-правових актів, -

встановив:

25.11.2019 ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Верховної Ради України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправно та нечинною частину четверту статті 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801-ХІІ;

- визнати протиправною та нечинною частину третю статті 26 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 №1489-ІІІ;

- визнати протиправною та нечинною частину третю статті 285 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV.

Підставою для звернення з даним позовом слугувала відмова Комунального некомерційного підприємства "Ірпінська центральна міська лікарня" Ірпінської міської ради Київської області у наданні позивачу інформації з обмеженим доступом на підставі частини четвертої статті 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801- ХІІ, статті 285 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-ІV, частини третьої статті 26 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 №1489-ІІІ, статей 20, 21 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII, яка на переконання позивача суперечить частині першій статті 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801- ХІІ, частині першій статті 285 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-ІV, частині першій статті 26 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 №1489-ІІІ, статтям 8, 64, частині другій статті 32 Конституції України, Лісабонській декларації щодо прав пацієнта, прийнятій 34 Всесвітньою медичною асамблеєю у 1981 році, частині першій статті 5, частині 2 статті 11 Закону України "Про інформацію" від 01.10.1992 № 2657-XII.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 справу №320/6508/19 передано за інстанційною підсудністю до Верховного Суду як суду першої інстанції.

Ознайомившись з позовною заявою вважаю, що у відкритті провадження в даній адміністративній справі слід відмовити з огляду на наступне.

Пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви, крім іншого, з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до інформації з програми "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)" та з Єдиного державного реєстру судових рішень позивач неодноразово зверталась до Верховного Суду з позовною заявою до Верховної Ради України про визнання протиправною та нечинною частини четвертої статті 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 № 2801-ХІІ, частини третьої статті 26 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 №1489-ІІІ, частини третьої статті 285 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вказані акти порушують її конституційні права та законні інтереси щодо отримання інформації та ознайомлення з медичними документами щодо позивача, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах, організаціях і підприємствах.

Крім того, позивач вказувала, що оскаржувані правові акти є протиправними та такими, що суперечать статті 8, частині другій статті 32, частині першій статті 64 Конституції України, частині першій статті 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", частині першій статті 285 Цивільного кодексу України, частині першій статті 26 Закону України "Про психіатричну допомогу", Лісабонської декларації щодо прав пацієнта.

Ухвалою Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №9901/576/19 та ухвалою Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №9901/618/19, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Верховної Ради України про визнання протиправними та нечинними окремих положень нормативно-правових актів на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Відтак, заявлені позивачем вимоги у справі №320/6508/19 є аналогічними, пов`язані тим самим предметом і підставами, а також пред`явлені до того самого відповідача, щодо якого постановлено ухвали про відмову у відкритті провадження у справах №9901/576/19 та №9901/618/19.

Наслідки відмови у відкритті провадження в адміністративній справі визначені частиною п`ятою статті 170 КАС України, зокрема повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Враховуючи наявність ухвал Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №9901/576/19 та від 26.12.2019 у справі №9901/618/19 про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_3 до Верховної Ради України, підстави і предмет яких є тотожними, у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 22, 170, 248, 256, 266 КАС України, Суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі №320/6508/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до Верховної Ради України про визнання протиправними та нечинними окремих положень нормативно-правових актів.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

...........................

А.І. Рибачук,

Суддя Верховного Суду