Справа № 320/6968/19
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року м. Київ № 320/6968/19

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни

про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови від 09.09.2019 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №59893545 щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 в частині коштів, призначених для виплат, стягнення на які не може бути звернено згідно статті 73 Закону України «Про виконавче провадження».

Позов мотивовано протиправністю накладення відповідачем арешту на картковий рахунок позивача, призначений для отримання соціальних виплат, на які не може бути звернено стягнення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 поновлено позивачу строк на звернення до суду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов до дати призначення судового засідання.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено, що постанова про накладення арешту на кошти боржника повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», містить застереження щодо ненакладення арешту та/або звернення стягнення на кошти, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, документів на підтвердження заборони звернення стягнення на кошти позивача, що знаходяться на рахунках у банках, на адресу приватного виконавця від банків не надходили.

Сторони участі повноважних представників у судовому засіданні 27.12.2019 не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду заяви повідомлялись належним чином. Позивачем подано письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Судом відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено здійснювати розгляд справи без участі сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а також вирішено продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та відповідно до статті 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 01.09.2019 до 01.03.2020, що підтверджується довідкою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області від 10.12.2019 №3949/10.

Відповідно до довідки управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області від 10.12.2019 №3950/10 позивачу відповідно до статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», пункту 33 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, призначено допомогу на дитину одинокій матері з 01.01.2018 до 01.01.2020.

Згідно довідки управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області від 10.12.2019 №3951/10 позивачу відповідно до статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», пункту 10 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, призначено допомогу при народженні дитини з 01.12.2017 до 01.12.2020.

Згідно виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16.10.2019 №7AUVNDCE1VDPHD2B по картковому рахунку позивача 516875******9245 за період 01.04.2019-16.10.2019 на вказаний рахунок управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області перераховано соціальну допомогу.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 27.08.2019 №59893545 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1841, виданого 31.07.2019 приватним нотаріусом ІМНО Київської області Кондратюк В.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 32255,57 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 09.09.2019 №59893545 накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на рахунках: ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК», МФО300528; ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Державний ощадний банк України», МФО 300465; ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335; ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК», МФО 351005; ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346; АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», МФО 305299; ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614; ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК», МФО 300023; ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК», МФО 322001; АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПУМБ», МФО 334851, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Позивач звернулась з листом від 07.11.2019 до відповідача, в якому просила надати на ознайомлення матеріали виконавчого провадження, а також зняти арешт з рахунку: номер картки НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299, в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який позивач отримує соціальні виплати на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом приватного виконавця Вольф Т.Л. від 21.11.2019 позивача повідомлено про відмову в знятті арешту з карткового рахунку позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв`язку з ненаданням позивачем документів на підтвердження спеціального статусу вказаного рахунку.

Вважаючи дії державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з карткового рахунку протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Основним законом, що регламентує порядок примусового виконання рішень, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (з наступними змінами і доповненнями, далі по тексту Закон №1404-VIII).

В свою чергу, основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус, визначені в Законі України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі по тексту Закон №1403-VIII).

Згідно частини першої статті 1 Закону №1403-VIII, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1403-VIII, фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 36 Закону №1403-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Згідно статті 5 Закону №1404-VIIІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша). Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Таким чином приватні виконавці мають право здійснювати примусове виконання на підставі виконавчого напису нотаріуса про стягнення коштів з боржника.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №1404-VIIІ, у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Згідно статті 48 Закону №1404-VIIІ, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша). Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (абзаци перший, другий частини другої). На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (частина четверта).

Статтею 56 Закону №1404-VIIІ встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина перша). Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (частина друга). У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (частина десята).

Згідно статті 59 Закону №1404-VIIІ, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша). У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (частина третя). Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (пункт 1 частини четвертої).

Відповідно до статті 73 Закону №1404-VIIІ, стягнення не може бути звернено, зокрема, на такі виплати: допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами (пункт 5 частини першої); одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини (пункт 6 частини першої); допомогу на дітей одиноким матерям (пункт 9 частини першої).

Як убачається з оскаржуваної постанови, відповідачем накладено арешт на грошові кошти позивача, які містяться, зокрема, на рахунку АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, на який позивач отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, допомогу на дитину одинокій матері, допомогу при народженні дитини, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Втім, будь-яких доказів на підтвердження того, що рахунок позивача: номер картки НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299, в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», має спеціальний режим використання, позивачем не надано, про наявність таких доказів суд не повідомлено, відповідних клопотань не заявлено.

При цьому оскаржувана постанова містить застереження щодо виключення з-під арешту коштів на підставі вказаної постанови, звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, за висновком суду, відповідачем правомірно винесено постанову від 09.09.2019 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №59893545, тому підстави для її скасування відсутні.

Разом з тим суд наголошує, що питання виконання оскаржуваної постанови лежить на фінансовій установі, яка обслуговує рахунки позивача, та не має права застосовувати арешт на належні позивачу кошти, які підпадають під виключення, встановлені статтею 73 Закону №1404-VIIІ, про що безпосередньо вказано у постанові про арешт коштів боржника. Тому, фінансова установа зобов`язана з`ясувати відповідне цільове призначення коштів, які надійшли на рахунок позивача, та у випадку відповідності таких коштів наведеному у статті 73 Закону №1404-VIIІ переліку, зобов`язана надати можливість позивачу скористатися такими коштами.

Відтак, беручи до уваги висновок суду про правомірність винесення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. постанови від 09.09.2019 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №59893545, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, тому судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення 27 грудня 2019 року.