Справа № 200/10885/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р. Справа№200/10885/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу заборгованості з пенсії за період з 23 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 10 600,33 грн;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії за період з 23 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 10 600,33 грн з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є пенсіонером; внутрішньо переміщеною особою; перебуває на обліку у Волноваському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України (в м. Вугледар) з 23 липня 2018 року на підставі особистої заяви та виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії як отримувач пенсії по інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом.

Виплату пенсії ОСОБА_1 призначено відповідачем з 10 липня 2018 року у розмірі 2 857,48 грн, але вперше позивачу було виплачено пенсію лише в листопаді 2018 року, при цьому без виплати заборгованості за попередні 4 місяця - за період з 27 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 10 600,33 грн.

На звернення позивача до відповідача про виплату недоотриманої пенсії за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року останній повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 365 суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Зазначене, на переконання ОСОБА_1 , є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що не виплата йому пенсії є протиправною, а тому пенсія повинна бути йому виплачена за минулий час в повному обсязі та без обмеження будь-яким строком (а.с. 4-6).

Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 22 жовтня 2019 року (а.с. 28).

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року підготовче засідання відкладено на 20 листопада 2019 року (а.с. 30).

7 листопада 2019 року на офіційну електрону адресу суду (13 листопада 2019 року - засобами поштового зв`язку) надійшов відзив відповідача на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

Позивач перебуває на обліку у Волноваському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області на підставі його особистої заяви від 23 липня 2018 року.

У жовтні 2018 року управлінням отримано рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 17 вересня 2018 року; з листопада 2018 року позивачу здійснюється виплата пенсії.

Щодо невиплати заборгованості з пенсії за період з 273 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, у відзиві зазначено, що відповідно до п. 15 постанови Кабінету Міністрів України № 365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 10 Постанови від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» виділення коштів для виплат здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Зазначено, що виплати пенсій здійснюються органами Пенсійного фонду виключно за рахунок Фонду та інших джерел, визначених законодавством, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Отже, виплатити позивачу заборгованість з пенсії за період з 23 липня 2018 по 31 жовтня 2018 року буде можливим після надходження відповідного фінансування на ці цілі.

На підставі вищенаведеного управління просить суд відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. (а.с. 35-39, 42-46).

20 листопада 2019 року на офіційну електрону адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких відповідачем здійснено перерахунок та донарахування пенсії ОСОБА_1 , і станом на 20 листопада 2019 року заборгованість перед позивачем з пенсії за період з 10 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року становить 11 175,51 грн (а.с. 49-50).

20 листопада 2019 року позивачем через канцелярію суду надані заперечення на відзив відповідача, в яких позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком (а.с. 52).

Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 18 грудня 2019 року на 12 год 45 хв (а.с. 56).

18 грудня 2019 року позивач до судового засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача від 20 листопада 2019 року про розгляд справи без його участі (а.с. 51).

Представник відповідача 18 грудня 2019 року до судового засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду Управління повідомлялося належним чином.

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги наявність клопотання позивача про розгляд справи без його участі та належне повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с. 10, 17); є пенсіонером, за поясненням відповідача з 19 листопада 2019 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах (за Списком № 1), протягом спірного періоду мав право на отримання пенсії за інвалідністю 2 групи (трудове каліцтво); знаходиться на обліку у Волноваському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з липня 2018 року (а.с. 21-22, 43, 46, 53-54).

Відповідач, Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та відповідно до КАС України є належним відповідачем у даній справі (а.с. 23-24).

Як встановлено судом 23 липня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності (а.с. 46).

За поясненням відповідача після отримання заяви позивача управлінням на підставі п. 6 постанови Кабінету Міністрів України № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» було зроблено запит до Управління соціального захисту населення щодо перевірки чинності довідки позивача як внутрішньо переміщеної особи (а.с. 43).

Рішенням Комісії Волноваської районної державної адміністрації з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 17 вересня 2018 року вирішено призначити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 з 10 липня 2018 року у розмірі 2 857,48 грн щомісячно (а.с. 12, 16).

Поточні виплати з пенсії позивач отримує з листопада 2018 року (а.с. 12).

Як встановлено судом, 19 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати йому довідку щодо призначених пенсій з моменту її призначення по 31 жовтня та повідомити його про причини не виплати заборгованості по пенсійним виплатам. (а.с. 11).

3 грудня 2018 року у відповідь на заяву позивача Волноваське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області відповіло, що постановою Кабінету Міністрів України № 335 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365» внесені зміни до вказаної постанови, згідно яких суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (а.с. 12).

5 лютого 2019 року позивач знов звернувся до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області (Вугледарське відділення) з заявою про виплати заборгованості по пенсійним виплатам (а.с. 13-15).

19 лютого 2019 року від Волноваського ОУПФУ Донецької області позивачем отримана відповідь, в якій знов зазначено, що виплата заборгованості із пенсії здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 365 (а.с. 16).

Як встановлено судом на підставі пояснень відповідача та витягу ІКІС ПФУ: «Підсистема призначення та виплати пенсії», пенсія позивачу з липня 2018 року по жовтень 2018 року була нарахована, але не сплачена; загальна заборгованість з пенсії за вказаний період станом на 20 листопада 2019 року склала 11 175, 51 грн (а.с. 45, 50).

Будучи не згодним із невиплатою йому заборгованості з пенсії за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі Закон № 1788-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення») пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно п. 5 даного Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, або її законний представник, подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Відповідно до п. 7 наведеного Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Згідно п.п. 8, 9 Порядку № 365 за результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення інформує внутрішньо переміщених осіб про їх обов`язок у десятиденний строк письмово повідомляти про зміну фактичного місця проживання/перебування структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим фактичним місцем проживання/перебування, а також про наслідки невиконання такого обов`язку.

Відповідно до п. 12 Порядку за результатами розгляду подання структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати, з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї або інших документів, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Згідно п.п. 14-15 Порядку № 365 у разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення, який на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи.

Також у п. 15 Порядку зазначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Закон, який би передбачав випадки не здійснення виплати нарахованих особі соціальних виплат (в тому числі неприйняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати такої заборгованості) - не приймався; підзаконні нормативно-правові акти, на які посилається відповідач як підставу не виплати нарахованої позивачу пенсії, не є законами, а тому, не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Таким чином, в порушення приписів ст. 26 Конституції України (згідно якої рівність конституційних прав і свобод громадян гарантується державою), ст. 46 Конституції України (відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, [...] а також у старості), ст. 2 Закону № 1706-VII (стосовно вжиття всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб) відповідач не почав виплату пенсії позивачу з дня його звернення із відповідною заявою до управління (як це передбачено п. 15 Порядку № 365) та не вчинив дій щодо виплати нарахованої позивачеві заборгованості за спірний період після відповідних звернень позивача.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про не доведення відповідачем правомірності не виплати позивачу заборгованості зі пенсії за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року, у зв`язку із чим вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно такої не виплати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно приписів ч. 4 ст. 245 КАС України, беручи до уваги висновок щодо протиправності не виплати позивачу пенсії протягом спірного періоду, суд вважає позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплатити йому нараховану заборгованість з пенсії за період з липня по жовтень 2018 року - такими, що підлягають задоволенню.

Разом із цим суд зазначає, що позивач просить суд зобов`язати відповідача сплатити позивачу заборгованість за спірний період в розмірі 10 600,33 грн.

На підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, враховуючи, що за матеріалами справи встановлено, що розмір заборгованості відповідача з пенсії за період липень жовтень 2018 року складає 11 175, 51 грн, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 10 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, в сумі 11 175, 51 грн.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача виплати позивачу крім суми заборгованості з пенсії також компенсацію за втрату частини доходів позивача, суд зазначає наступне.

Питання пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок компенсації).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах цього суду від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16; Верховним Судом у постановах від 6 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року по справі № 523/1127/17, висновок яких відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені вище нормативно-правові приписи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача і в цій частині позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 13 вересня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, беручи до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги не майнового характеру (визнання протиправною бездіяльності), а позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити заборгованість з пенсії є похідними від вимог про визнання дій протиправними, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій - у межах суми стягнення за один місяць, з огляду на що рішення про зобов`язання відповідача сплатити заборгованість підлягає негайному виконанню в частині сплати заборгованості з виплати пенсії за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем заявлені позовні вимоги немайнового характеру (визнання протиправними дій), а позовні вимоги зобов`язання відповідача сплатити виниклу заборгованість з пенсії є похідними від вимог про визнання протиправними дій, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 133, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 263, 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 10 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 11 175, 51 грн.

Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 (гуртожиток)) заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 10 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 11 175,51 грн - з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням терміну їх виплати.

Звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми пенсії за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17) на користь Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок UA6026001, , код банку 899998, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 18 грудня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 26 грудня 2019 року.

Суддя Н.П. Волгіна