Справа № 140/3179/19
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3179/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Шикун О.Є.

за участю представника відповідача Волинської митниці ДФС та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державної митної служби України Клекоцюка Р.Є.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника відповідача Волинської митниці ДФС та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державної митної служби України про залишення без розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Волинської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державна митна служба України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України, Волинської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державна митна служба України про визнання протиправним та скасування наказу в. о. голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 16.07.2019 №1223-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; визнання протиправним та скасування наказу Волинської митниці ДФС від 22.07.2019 №409-о; поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Волинської митниці ДФС; зобов`язання Волинську митницю ДФС виплатити суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 02.12.2019 розгляд справи ухвалено проводити в судовому засіданні з викликом сторін та призначено судове засідання на 11:00 год. 23.12.2019.

У зв`язку з неявкою позивача в судове засідання на 11:00 год. 23.12.2019, розгляд справи відкладено на 11:00 год. 03.01.2020.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

В судовому засіданні представником відповідача Волинської митниці ДФС та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державної митної служби України заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем місячного строку звернення до суду.

Відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Заслухавши пояснення представника відповідача Волинської митниці ДФС та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про залишення позову без розгляду до задоволення не підлягає з таких мотивів та підстав.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, п проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно із частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За приписами пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, за загальним правилом позов може бути подано до суду в межах місячного строку та пропуск позивачем такого строку без поважних причин є підставою для залишення позову без розгляду.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що наказом в. о. голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 16.07.2019 №1223-о «Про звільнення ОСОБА_1 » позивач був звільнений з публічної служби. З позовом щодо скасування вказаного наказу позивач звернувся 28.10.2019.

При цьому, позивачем подано заяву про поновлення строків звернення до суду, яка обгрунтована тим, що у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 в період з 20.05.2019 по 21.10.2019, позивач був позбавлений можливості звернутись з даними позовом до суду, що підтверджується листками непрацездатності та виписками з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Вказана заява була задоволена ухвалою суду від 04.11.2019.

Разом з тим, суд зазначає, що право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Крім того, з прецедентного права Європейського Суду про те, що «право на суд», з яких право на доступ є одним з аспектів, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Так у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач надав копії листків непрацездатності та виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, які свідчать про незадовільний стан його здоров`я в період з 20.05.2019 по 21.10.2019, що може слугувати поважною причиною, через яку він не міг вчасно звернутись за захистом свого порушеного права.

Керуючись статтями 122, 123, 240 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача Волинської митниці ДФС та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державної митної служби України про залишення без розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Волинської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державна митна служба України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду

Суддя О.А. Лозовський

Повний текст ухвали складено 03.01.2020.