Справа № 448/1/20
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

02.01.2020 року м.Мостиська
єдиний унікальний номер 448/1/20
провадження № 2-а/448/31/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

з участю:
секретаря судового засідання Романченко І.А.,

сторони:
позивач Військова частина НОМЕР_1 ;

відповідач - громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 );

суть позову - про примусове видворення іноземця за межі території України, а також його затримання з метою забезпечення примусового видворення,

учасники справи:
представник позивача Антонів В.В.,

відповідач громадянин Туніської Республіки Алуане ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ),

перекладач Єськіна А.С.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

в с т а н о в и в:
І. Суть спору
ОСОБА_4 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення іноземця за межі території України, а також його затримання з метою забезпечення примусового видворення. В обґрунтування зазначеного позову покликається на те, що 30.12.2019 року о 14:00год., прикордонним нарядом від відділення інспекторів прикордонної служби «Нижанковичі», на відстані 30м. від лінії державного кордону України, на напрямку 473 прикордонного знаку, територія Старосамбірського району Львівської області було затримано відповідача разом з громадянином Королівства ОСОБА_6 , котрі намагалися незаконно, в обхід пункту пропуску перетнути державний кордон з України в РП.

Вказує, що відповідач законно, через пункт пропуску «Жуляни», потрапив на територію України, з метою навчання у Харківському національному економічному університеті ім. Семена Кузнеця, де в подальшому і навчався.
Покликається на те, що відповідач знаючи про можливість легально в`їзду до країн ЄС, міг у встановленому порядку іммігрувати в Європейські країни на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, не завдаючи шкоди національним інтересам, проте відповідач обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, при цьому усвідомлюючи, що він буде порушувати законодавство України.
Зазначає, що 01.01.2020 року в.о. начальника Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі території України, однак останній невзмозі виконувати дане рішення, оскільки у нього відсутні кошти для купівлі квитка у країну походження, та окрім цього такий відмовляється добровільно покинути територію України, що вказує на обґрунтовані обставини, що іноземець не зможе самостійно виконати рішення на повернення.
ІІ. Позиція учасників справи
Представник позивача Антонів В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Просив в задоволенні такого відмовити в повному обсязі.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 02.01.2020 року дану адміністративну справу призначено до судового розгляду на 16.45 год. 02.01.2020 року.

ІV. Обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач у справі, потрапив легально на територію України, зокрема потрапив на територію України через п/п «Жуляни», з метою подальшого навчання у Харківському національному економічному університеті ім. Семена Кузнеця, де і навчався.
В подальшому, зокрема 30.12.2019 року о 14:00 год. прикордонним нарядом від відділення інспекторів прикордонної служби «Нижанковичі», на відстані 30м. від лінії державного кордону України, на напрямку 473 прикордонного знаку, територія Старосамбірського району Львівської області було затримано відповідача разом з громадянином Королівства Марокко, котрі намагалися незаконно, в обхід пункту пропуску перетнути державний кордон з України в РП.
01.01.2020 року в.о начальника Мостиського прикордонного загону на підставі ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» затверджено рішення про примусове повернення відповідача за межі території України.
02.01.2020 року Старосамбірським районним судом Львівської області відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Судом встановлено, що рішення про примусове повернення за межі України відповідачем не може бути виконано самостійно, оскільки такий відмовляється самостійно покидати територію України, та окрім цього у такого відсутні кошти для закупівлі квитка у країну походження.
Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 30.12.2019року; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 30.12.2019р.; копією рішення про примусове повернення відповідача за межі України від 01.01.2020р., іншими матеріалами справи.
V. Застосоване судом законодавство.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Згідно ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
У відповідності до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У частині 2 ст.77 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.
VI. Висновки суду.
Суд зазначає, що представлені позивачем докази та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг у встановленому порядку іммігрувати в Європейську країну, не завдавши шкоди національним інтересам України.
Проте, знаючи про можливість легального в`їзду до Європейський країн, відповідач незаконно, в обхід пункту пропуску, вчинив спробу перетину державного кордону, у зв`язку із чим порушив чинне законодавство України та завдав шкоди національним інтересам держави.
В ході розгляду справи щодо відповідача обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі території України, не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач незаконно, в обхід пункту пропуску, намагався перетнути державний кордон України з Республікою Польща, беручи до уваги відсутність у відповідача волі покинути територію України добровільно, коштів для закупівлі квитка в країну походження, враховуючи наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача за межі території України, суд вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься в подальшому від самостійного та добровільного виконання рішення про повернення за межі території України, що тягне за собою наслідки, передбачені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме примусове видворення за межі України.
Окрім цього, є всі правові підстави для затримання відповідача з поміщенням такого до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення.
Судом не приймаються до уваги твердження відповідача, що він хоче залишитись в Україні і працювати тут, оскільки, як убачається з доказів долучених до справи жодних правових та законних підстав для находження такого в Україні немає, а небажання відповідача покинути Україну ґрунтується на особистих спонуканнях уникнути відповідальності за вчинені ним неправомірні дії та припинення навчання в учбовому закладі.
Таким чином, аналіз наведених норм з точки зору послідовності їх викладення, внутрішнього взаємозв`язку та наслідків застосування дає обґрунтовані правові підстави для задоволення даного позову в повному обсязі.
VII. Вирішення долі судових витрат по справі.
Згідно ч.1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до ст.289 КАС України, за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.
Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем не понесені судові витрати, відсутні підстави для компенсування останніх за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст.12, 139, 241, 244, 246, 288, 289 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Адміністративний позов в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 задовольнити повністю.
Примусово видворити громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - за межі території України.
Затримати громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення його примусового видворення, з подальшим поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців з моменту затримання, починаючи з 30.12.2019 року.

Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.
Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
Відповідач: громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: пункт тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону, 81300, м.Мостиська, вул. Я.Мудрого, 113, Львівської області.