Справа № 640/25126/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 грудня 2019 року м. Київ № 640/25126/19

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 27.05.2019 року виконавче провадження № 59210030.

24.12.2019 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити стягнення в межах виконавчого провадження ВП №60824650.

Вважає, що наразі існують очевидні ознаки протиправності оскаржуваної постанови приватного виконавця. Також, вказує, що стягнення боргу за виконавчим провадженням до винесення рішення у справі істотно ускладнить відновлення прав та інтересів Позивача.

Ознайомившись із доводами, викладеними у вказаній заяві та доданими до такої заяви документами, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За змістом ч. 2 ст. 150 КАС України визначено умови, за яких допускається таке забезпечення. Зокрема, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведеної норми Закону вбачається, що загалом забезпечення позову допускається за наявності відповідних підстав, а саме: небезпека істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду чи ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у наслідок невжиття таких заходів, або очевидності ознак протиправності дій чи рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає, що у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

Однак, позивачем у своїй заяві не обґрунтовано та не надано доказів того, що захист прав позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, у разі постановлення на його користь судового рішення або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Також, суд не вбачає очевидної протиправності рішення відповідача. На переконання суду, очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень - це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері.

Натомість, у цьому випадку приватний виконавець відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" саме і наділений повноваженнями на прийняття таких рішень.

Питання обґрунтованості чи необґрунтованості дій та постанов приватного виконавця в теперішній час є спірним, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, посилання представника позивача на протиправність оскаржуваної постанови, суд розцінює передчасними, оскільки доводи позивача про очевидну протиправність оскаржуваної постанови на даний час не підтверджено, відповідно суд здійснить оцінку таких за наслідками розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення даного позову.

Керуючись вимогами статей 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та в строки, передбачені ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда