Справа № 620/3943/19
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 грудня 2019 року Чернігів Справа № 620/3943/19

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Житняк Л.О. перевіривши виконання вимог ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський", в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, інформації про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів в сумі 75 015,00 грн по рахунку № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» включити інформацію про позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача, який має право на відшкодування коштів в сумі 75 015,00 грн по рахунку № НОМЕР_1 для внесення даних до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.3 ст.161 КАСУ визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем в позовній заяві зазначені підстави звільнення від сплати судового збору з посиланням на положення ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів". Проте, суд не погоджується з такою позиціє позивача та зазначає наступне.

Згідно преамбули Закону України "Про захист прав споживачів", цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, у справах про порушення прав споживачів, відповідачем повинен виступати виробник і продавець товарів, виконавець робіт і надавач послуг різних форм власності, що дає змогу регулювати спірні правовідносини положеннями Закону України "Про захист прав споживачів", і відповідно розповсюдження положень ч.3 ст.22 цього Закону на позивачів у справах щодо порушення їх прав.

При цьому, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є ані виробником, ані продавцем товарів, ані виконавцем робіт або надавачем послуг у спірних правовідносинах, позаяк виступає суб`єктом владних повноважень, яким порушено права позивача при здійсненні ним владних управлінських функцій, що є предметом регулювання судами адміністративної юрисдикції.

Тобто, суб`єктний склад та характер спірних правовідносин свідчить про неможливість застосування положень ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" в даному випадку, оскільки положення КАС України не дають змоги регулювати спір в контексті порушення прав позивача з боку виробника і продавця товарів, виконавця робіт і надавача послуг.

Таким чином, посилання позивача, як на підставу звільнення від сплати судового збору, на положення ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" до уваги судом не приймаються.

При цьому, суд зазначає, що розмір та ставки судового збору, об`єкти справляння судового збору та пільги визначені іншим законодавством, зокрема, Законом України від 08.07.2011 № 3674 "Про судовий збір", ч.2 ст.4 якого встановлено, що за подання фізичною особою до суду адміністративного позову немайнового характеру, справляється судовий збір в розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, судовий збір за подання даної позовної заяви повинен становити 768,40 грн. Проте, позивачем не надано суду належного доказу, який свідчив би про сплату ним суми судового збору у вказаному розмірі.

Такі обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам законодавства, а тому вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення вказаних недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Крім того, згідно ч.1 та ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд констатує, що дану позовну заяву подано позивачем з пропуском шестимісячного строку, передбаченого ст.122 КАС України, оскільки фактично датою, з якої позивач дізнався (повинен був дізнатися) про порушення його прав є дата отримання листа від 21.09.2016, в якому зазначається про нікчемність правочину.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Реалізація особою своїх прав залежить від її волевиявлення і здійснюється нею на власний розсуд. А отже, реалізація особою своїх прав на звернення до Деснянського районного суду м. Чернігова 10.06.2019 та повторне звернення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у вересні 2019 року не зупиняє перебігу строку звернення до суду.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає підстави пропуску позивачем строку звернення до суду такими, що не можуть вважатися поважними.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави». Суд також зауважує, що згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

За приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані». Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Згідно вимог ч.1 ст.123 КАС України у разі подання позовної заяви особою після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Наведене вище дає підстави для висновку, про необхідність залишення заяви без руху та надання позивачу десятиденного терміну з дня вручення ухвали для подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду і надання відповідних доказів.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.160, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу 10-денний термін з дня вручення копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для надання доказів сплати судового збору у розмірі 768,40 грн та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду і надання відповідних доказів.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вказаний судом строк позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали суду надіслати позивачу для виконання.

Відповідно до ч.2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно ст.294 КАС України оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Житняк