Справа № 639/3272/18
Суддя: Єрмоленко В. Б.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019

м.Харків

Справа № 639/3272/18

провадження 2-а/639/4/19

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря- Міжиріцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції Гармаша Павла Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 3 УПП в Харківській області капітана поліції Гармаша П.Ю. про скасування постанови серії ЕАА № 406965 від 19.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 19.05.2018 року він на власному автомобілі Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , рухався на перехресті вул.Трінклера та вул.Маяковського в м.Харкові, при зміні напряму руху був зупинений автомобілем патрульної поліції за начебто не ввімкнення відповідного показчику повороту відповідного напрямку. Після зупинки відповідач пояснив, що ОСОБА_1 нібито порушив вимоги п.9.2.6 ПДР «Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху».

Позивач вказує, що заперечував проти твердження поліцейського, оскільки нічого не порушував, проте відповідач запропонував надати документи для оформлення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та в результаті чого виніс оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП Однак, на думку позивача, постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, складалася відповідачем без врахування зауважень та пояснень позивача. Крім того, доказів правопорушення не надано, обвинувачення ґрунтується тільки на припущеннях, що суперечить ст.62 Конституції України.

В судовому засіданні представник позивача Білоусова Д.В. адвокат Литвиненко В.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив та відеозапис з камер нагрудного спостереження на позовну заяву не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.05.2018 серії ЕАА № 406965, ОСОБА_1 19.05.2018 року о 02 год. 54 хв., керуючи автомобілем Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул.Трінклера та вул.Маяковського в м.Харкові, при зміні напрямку руху, не ввімкнув відповідний показник повороту відповідного напрямку, чим порушив п.п.9.2. (б) ПДР України.

На підставі вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а.с. 9).

Відповідно до п. 9.2.(б) ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

ОСОБА_1 стверджує, що він не порушував правил дорожнього руху взагалі. На перехресті вул.Трінклера та вул.Маяковського в м.Харкові, при зміні напрямку руху, ввімкнув відповідний показник повороту відповідного напрямку. Але інспектор, ґрунтуючись виключно на своєму суб`єктивному переконанні, зробив хибний висновок та склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Як встановлено ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`ятинеоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частина друга ст.122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За нормами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем не надано жодних доказів (запису з нагрудної відеокамери, відзиву та інш.), які б беззаперечно свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, жодних фактичних даних, які б давали можливість встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення на момент складання постанови, відповідачем не надано, що не дає можливості перевірити достовірність обставин, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕАА №406965 від 19.05.2018, прийняту інспектором роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області капітаном поліції Гармаш П.Ю. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн., підлягає скасуванню, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат з відповідача суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.п. 1, 3 ч.3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до ч.2-5 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи та надані адвокатом послуги.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 надано Договір № 32 НП від 20.06.2018 року про надання правової допомоги, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокати та медіатори України», в Додатку № 2 якого зазначено, що сума винагороди складає 5000 грн., згідно акту виконаних робіт № 1 сума фактично виконаної роботи станом на день подання позову складає 3375 грн., згідно акту виконаних робіт № 2 1 625 грн., але не наведено розрахунок погодинної вартості послуг та не зазначено час, обсяг та тривалість їх надання.

Крім того, суд зазначає, що одним із видів надання правової допомоги, зазначений у розрахунку надання правничої допомоги є участь у судових засіданнях. Разом з тим, в судовому засідання представником позивача спочатку був Поліщук Д.В., який діяв на підставі довіреності, і не є адвокатом. Потім в судовому засіданні був присутній адвокат Моісеєнко О.М., але до матеріалів справи не надано ані договору про надання правової допомоги, ані ордеру.

Також, наявний в матеріалах справи платіжний документ у вигляді квитанції від 22.06.2018 р. про сплату 5000,00 грн. не дає можливості з`ясувати, чи пов`язані зазначені витрати з наданням правової допомоги в рамках даної справи.

Згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Отже, враховуючи те, що наданими до матеріалів справи документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі повністю не підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача витрат за надання професійної правничої допомоги.

Згідно з ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Порядку стягнення з суб`єкту владних повноважень судового збору на користь державного бюджету, в разі задоволення позову фізичної особи, КАС України та Законом України «Про судовий збір» не передбачено.

Отже, оскільки відповідач по даній справі є посадовою особою Управління патрульної поліції в Харківській області, то в частині відшкодування судових витрат з відповідача необхідно відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 257, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції Гармаша Павла Юрійовича щодо притягнення 19.05.2018 року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА №406965 від 19.05.2018, прийняту інспектором роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області капітаном поліції Гармаш Павлом Юрійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. (одна тисяча грн.).

В іншій частині позовіОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 );

Відповідач- поліцейський УПП в Харківській області Гармаш Павло Юрійович ( Харків, вул.Шевченка, 315-А).

СУДДЯ -