Справа № 260/1523/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2019 року м. Ужгород№ 260/1523/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Кузьма К.І.

представника відповідача - Гончарук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області, Грицика Василя Івановича - першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування постанови та припису, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 24 грудня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 03 січня 2020 року.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Закарпатській області, Грицика Василя Івановича - першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови та припису, якою просить: 1) Визнати протиправною та скасувати постанову першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області - Грицик В.І. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗК/342/216/АВ/П/ПТ-ІП-ФС-123 від 08 жовтня 2019 року, про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 125190,00 грн.; 2) Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Закарпатській області про усунення порушень № ЗК/342/216/АВ/П від 27 вересня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем проведено інспекційне відвідування за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача. На думку позивача, висновки інспекційного відвідування про допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору є безпідставними та необґрунтованими оскільки, позивачем укладено з фізичною особою цивільно-правову угоду по очистці каналізаційної системи. У зв`язку з чим, позивач вважає, що припис про усунення порушень від 27 вересня 2019 року № ЗК342/216/АВ/П та постанова про накладення штрафу від 08 жовтня 2019 року № ЗК342/216/АВ/П/ПТ-ІП-ФС-123 від 08 жовтня 2019 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 125190, 00 грн. за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві, просили суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що інспекційним відвідуванням встановлено, що за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача на авто мийці самообслуговування знаходився і виконував роботи з технічного обслуговування обладнання мийки громадянин ОСОБА_3 , який в усній розмові повідомив, що він працює перший день і трудовий договір або цивільно-правовий договір він не підписував. Всі вимоги законодавства під час винесення постанови про накладення штрафу були дотримані, порушення, на підставі яких винесено постанову, було допущено позивачем, а тому оскаржена постанова є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечила з мотивів, зазначених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що із службової записки заступника начальника відділу Штерна В.З. від 20 вересня 2019 року вбачається, що відповідно до інформації виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 2004/03-12 від 12 липня 2019 року ФОП ОСОБА_1 погодила режим роботи та здійснює діяльність авто мийки за адресою: АДРЕСА_1 . 18 вересня 2019 року ГУ ПФУ в Закарпатській області листом № 26900/06.02 у відповідь на запит Управління повідомило, що ФОП ОСОБА_1 не використовує працю найманих працівників, оформлених відповідно до вимог законодавства про працю.

Начальником Управління Держпраці у Закарпатській області видано наказ від 20 вересня 2019 року № 169 "Про проведення інспекційних відвідувань", зокрема за місцем здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного наказу Управлінням Держпраці у Закарпатській області видано направлення на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення діяльності - АДРЕСА_1 (автомийка) від 20 вересня 2019 року № 773.

На підставі наказу та направлення на перевірку посадові особи відповідача провели інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 .

За результатами інспекційного відвідування складено акт від 23 вересня 2019 року № ЗК342/216/АВ.

Із вказаного акту вбачається, що інспекційним відвідуванням встановлено наступне.

В ході інспекційного відвідування з відео фіксацією за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 (автомийка самообслуговування) встановлено, що на авто мийці знаходився і виконував роботи з технічного обслуговування обладнання мийки громадянин ОСОБА_3 .. Від надання письмового пояснення відмовився. В усній розмові на відео станом на 12.30 год. 20 вересня 2019 року громадяни ОСОБА_3 повідомив, що на автомийці, на якій здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 він працює перший день і трудовий договір або цивільно-правовий договір він не підписував. Станом на 23 вересня 2019 року ФОП ОСОБА_1 надала трудовий договір з гр. ОСОБА_3 від 20 вересня 2019 року та повідомлення про прийняття працівника на роботу від 20 вересня 2019 року, яке відповідно до квитанції було доставлено до районного рівня ГУ ДПС у Закарпатській області 20 вересня 2019 року в 20:24:37 годині. 23 вересня 2019 року ФОП ОСОБА_1 надала договір надання послуг з технічного обслуговування та дрібного ремонту обладнання авто мийки та очищення системи каналізації від 05 вересня 2019 року.

Таким чином, інспекційним відвідуванням встановлено, що ФОП ОСОБА_1 станом на 12 годину 30 хвилин 20 вересня 2019 року допустила до виконання роботи на авто мийці самообслуговування по АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_3 без укладення з ним трудового договору, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю.

23 вересня 2019 року Управлінням Держпраці у Закарпатській області складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

25 вересня 2019 року позивач звернулася до Управління Держпраці у Закарпатській області із запереченнями, в яких вказала, що жодних порушень не вчиняла. Станом на момент проведення інспекційного відвідування перебувала в м. Львів та не була присутньою під час його проведення. Зазначила, що назва підприємства свідчить про те, що підприємство є мийкою самообслуговування, де всі операції здійснюються самими клієнтами і використання найманої праці не потребує. Потреба в найманій праці виникає тільки в окремих випадках у разі необхідності виконання окремих операцій по ремонтно-технічному обслуговуванню модулів, чистки каналізаційної системи та ряду інших операцій, здійснення яких проводиться за договорами цивільно-правового характеру. Договір по очищенню каналізаційної системи з громадянином ОСОБА_3 був підписаний 05 вересня 2019 року. До вказаних заперечень позивачем додано пояснення громадянина ОСОБА_3

Управління Держпраці у Закарпатській області листом від 27 вересня 2019 року № 07-04/3706 повідомило позивача, що викладені у її листі аргументи суперечать матеріалам інспекційного відвідування, а відтак не можуть слугувати підставою для скасування акту інспекційного відвідування.

27 вересня 2019 року Управлінням Держпраці у Закарпатській області винесено припис про усунення виявлених порушень № ЗК342/216/АВ/П, яким зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 укласти трудовий договір з найманим працівником в письмовій формі та видати наказ (розпорядження), про прийом працівника повідомити в орган ДФС. Вказаним приписом встановлено строк для усунення порушень до 04 жовтня 2019 року.

08 жовтня 2019 року першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Грицик В.І. винесено постанову № ЗК342/216/АВ/П/ПТ-ІП-ФС-123 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, відповідно до якої на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пп. 6 п. 4 вказаного Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою КМ України від 21.08.2019, №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю", затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених, зокрема, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п. 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин;

6) за інформацією:

Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;

ДПС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної;

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився;

- роботодавців, в яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю;

8) за дорученням Прем`єр-міністра України;

9) за зверненням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;

10) за запитом народного депутата;

11) у разі невиконання вимог припису.

Згідно з п. 8 Порядку № 823 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Згідно з п. 9 Порядку № 823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення. На вимогу об`єкта відвідування або уповноваженої ним посадової особи інспектор праці надає копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та вносить запис про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису.

Відповідно до п. 19 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.

Згідно з п. 20 Порядку № 523 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Відповідно до п. 21 Порядку № 823 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дня, що настає за днем підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

У відповідності до п. 23 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з п. 27 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності не вживаються (п. 28 Порядку № 823).

Як вбачається з акту інспекційного відвідування від 23 вересня 2019 року № ЗК342/216/АВ він прийнятий на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2019 року.

Суд зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

В той же час, наказ Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2017 року № 1338 " Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів",на який посилається відповідач, прийнятий відповідно до пункту 4 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, пункту 24 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, який визнаний судом нечинним.

З приводу встановлених інспекційним відвідуванням порушень, суд зазначає, що відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи аналіз наведених норм права, суд зазначає, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Разом з тим, судом встановлено, що 05 вересня 2019 року між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 укладено договір з надання послуг з технічного обслуговування та дрібного ремонту обладнання мийки та очищення системи каналізації. Відповідно до розділу 1 вказаного договору виконавець (гр. ОСОБА_3 ) зобов`язуються за завданням замовника (ФОП ОСОБА_1 ) надавати послуги з технічного обслуговування обладнання мийки у період з 05 вересня 2019 року по 25 вересня 2019 року. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та поховання.

Суд зазначає, що загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно з цією нормою договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до с. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.ст.902-903 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Плата за договором про надання послуг. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Основною ознакою, що відрізняє (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату.

Суд зазначає, що особи за цивільно-правовими договорами надають певні послуги за винагороду, де оплачується не процес праці, а матеріальний результат після закінчення роботи за актом виконаних робіт чи наданих послуг. Фізичні особи за цивільно-правовими договорами не підпорядковуються розпорядку і режиму роботи закладу.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

В свою чергу, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляються актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами Кодексу законів про працю України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема, нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, наявність обставин, що вказують на відсутність спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є лише підставою розгляду питання компетентним судом для визнання правочину недійсним (тобто вказує на оспорюваність правочину).

У той же час, згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Разом з тим, жодних, передбачених законом обставин, які б вказували на нікчемність правочину, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 судом не встановлено.

Таким чином, відповідач не має повноважень на визнання укладених позивачем з виконавцями робіт цивільно-правових договорів недійсними або визнавати їх трудовими чи на власний розсуд тлумачити їх умови.

Суд також враховує, що питання ознак трудового договору у цивільно-правових договорах між позивачем та ОСОБА_3 досліджувалось в постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 листопада 2019 року у справі № 308/11651/19, що набрала законної сили 25 листопада 2019 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

У вказані постанові, судом встановлено, що ОСОБА_3 працював у ФОП ОСОБА_1 на момент проведення перевірки по цивільно-правовій угоді, яка не є трудовим договором оскільки містить ознаки, характерні саме для цивільно-правових відносин між роботодавцем та найманим працівником, а отже не підпадає під сферу дії законодавства про працю. Крім того, суд у вказаній постанові звернув увагу на те, що згідно технічного паспорту наданого суду, авто мийка є авто мийкою самообслуговування, а відтак відсутня необхідність у найманій праці.

Таким чином, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 13 листопада 2019 року встановлено укладення саме цивільно-правових договорів, чим спростовано порушення позивачем ст. 24 КЗпП.

Згідно з ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд також враховує, що наказом від 20 вересня 2019 року № 4 про прийняття на роботу позивачем прийнято ОСОБА_3 на посаду оператора централізованої мийки та надіслано засобами електронного зв`язку до органу Державної служби України повідомлення про прийняття працівника на роботу.

З приводу посилань відповідача на здійснену під час інспекційного відвідування відеофіксацію, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 22 Порядку № 823 матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

В той же час, суд зазначає, що наданий відповідачем та досліджений в судовому засіданні відеозапис не підтверджує достовірно висновки, викладені відповідачем в акті інспекційного відвідування, оскільки з даного відеозапису не можливо встановити дату та місце здійснення інспекційного відвідування та ідентифікувати осіб, зафіксованих на вказаному відеозаписі.

Крім того, вказаний диск не містить відомостей, щодо номеру акту інспекційного відвідування.

Водночас, суд зазначає, що сам факт перебування ОСОБА_3 на авто мийці, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, за відсутності належних доказів виконання ним трудових обов`язків, не свідчить про виникнення трудових відносин та не підтверджує фактичного допущення зазначеної особи до роботи.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_3 під час інспекційного відвідування відмовився від надання письмових пояснень. В той же час, в наданих Управлінню Держпраці у Закарпатській області поясненнях від 26 вересня 2019 року він зазначив, що з ним було укладено договір на чистку каналізації. Вказав, що під час інспекційного відвідування розгубився, оскільки не знає законодавства.

Відтак, розбіжності у поясненнях отриманих під час інспекційного відвідування спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що відповідачем не здобуто та не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження трудових відносин між позивачем та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суд приходить висновку, що відсутні порушення позивачем ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно норм ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи суд вважає не доведеним належними та допустимими доказами факт допуску позивачем до виконання роботи ОСОБА_3 без укладення з ним трудового договору.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про відсутність у відповідача правових підстав для винесення припису про усунення порушень від 27 вересня 2019 року № ЗК342/216/АВ/П та постанови про накладення штрафу 08 жовтня 2019 року № ЗК342/216/АВ/П/ПТ-ІП-ФС-123. Відтак, вищевказаний припис та постанова про накладення штрафу є протиправними підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3842,00 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 16, ), Грицика Василя Івановича - першого заступника начальника Управління Держпраці у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 16) про визнання протиправними та скасування постанови та припису - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Закарпатській області про усунення виявлених порушень від 27 вересня 2019 року № ЗК342/216/АВ/П.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 08 жовтня 2019 року № ЗК342/216/АВ/П/ПТ-ІП-ФС-123.

4. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 16, ) судові витрати у розмірі 3842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні).

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Н.Д. Маєцька