Справа № 200/13922/19-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 р. Справа№200/13922/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (надалі відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення про відмову в призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання призначити та виплатити допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що знаходячись у м. Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач народила сина, ОСОБА_2 , про що 08.05.2018 року Докучаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було видано свідоцтво про народження дитини. Отримавши свідоцтво про народження дитини та зареєструвавшись з дитиною як тимчасово переміщена особа, у вересні 2018 року вона звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської державної районної адміністрації Донецької області із заявою про призначення та виплату державної соціальної допомоги. Однак, у зв`язку із пропуском встановленого законом 12-місячного строку для звернення за цією допомогою, отримала відмову в її призначенні. Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив їй у виплаті державної допомоги при народженні дитини, у зв`язку з чим просить суд визнати незаконним та скасувати рішення про відмову в призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати відповідача призначити та виплатити допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін, відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

20 грудня 2019 року від представника УПСЗН надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що відповідно до рішення від 05.11.2018 року допомога позивачу при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначена не була, у зв`язку з тим, що вона не має права на допомогу, оскільки звернення за її призначенням надійшло через 12 місяців з дня народження дитини, про що позивачу направлено відповідне повідомлення. З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія НОМЕР_1 , виданим Докучаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 08 травня 2018 року (а.с. 6, 31).

18 квітня 2019 року позивачем повторно отримано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 , виданим Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 10).

Позивач та її син ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами з тимчасово окупованої території України (м. Амвросіївка Донецької області), фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.05.2019 року № №6334-, 6334- (а.с. 8, 9).

На час звернення позивача до відповідача за допомогою при народженні дитини, відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.07.2018 року № №, , фактичне місце проживання було: АДРЕСА_2 (а.с. 29, 30).

12 вересня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою (за формою Мінсоцполітики України) про призначення їй державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 23-26).

05.11.2018 року Управлінням соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації прийнято рішення, згідно якому ОСОБА_1 не має права на допомогу при народженні дитини, про що позивачу було надіслано повідомлення про відмову в наданні державної допомоги сім`ям з дітьми, оскільки позивач звернулась до Управління пізніше ніж через дванадцять календарних місяців після народження дитини (а.с. 32, 11).

Судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини у зв`язку з пропуском дванадцятимісячного строку, встановленого законодавством для звернення за відповідною державною допомогою.

Таким чином, спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача, щодо відмови у призначенні державної допомоги при народженні дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

На підставі статті 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України Про державну допомогу сім`ям з дітьми від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

У відповідності до пункту 2 частиною 1 статті 3 Закону одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

Суд зазначає, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 05.11.2018, яким позивачу відмовлено в призначенні такої допомоги, прийнято відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, тому підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини на підставі заяви від 12.09.2018 року.

Отже, враховуючи наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, підлягає задоволенню.

Разом з тим, в резолютивній частині позовної заяви, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення про відмову Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району м. Харкова в призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи до уваги, що рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини прийнято Управлінням соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації, суд виходить з того, що позивач допустив описку.

Враховуючи, що позивачем при поданні до суду адміністративного позову судовий збір не сплачувався, а ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації на користь Державного бюджету судовий збір за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 05.11.2018 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Гагаріна, 36, м. Волноваха, Донецька область, 85700, ідентифікаційний код юридичної особи 03197227) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою від 12.09.2018 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Гагаріна, 36, м. Волноваха, Донецька область, 85700, ідентифікаційний код юридичної особи 03197227) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - UA6026001, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко