Справа № 804/14712/15
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя - Букіна Л.Є.,
за участю: секретаря судового засідання Носаль П.В.,
представника позивача - Козарь Ю.І.,
представника відповідача - Солодова А.О.,
представника відповідача - Кайнога К.О.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Інтерпайп Дніпропетровський Втормет» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
В обґрунтування позову Товариство посилається на свою добросовісність як платника податку, оскільки ним визначено фінансові показники, у періоді який перевірявся, на підставі відповідних документів бухгалтерського обліку. При цьому, усі учасники господарських операцій на момент укладання відповідних договорів, відповідали ознакам і поняттю юридичних осіб та виступали правоздатними учасниками господарського обороту, а самі правочини опосередковувалися реальним настанням правових наслідків та мали на меті отримання прибутку, у зв`язку з чим вважає, що здійснюючи оскаржене донарахування податковий орган діяв не на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України.
Постановою Верхового Суду від 09.04.2019 року вищевказані судові рішення скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 р. позовну заяву прийнято до свого провадження суддею Букіною Л.Є. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у заявах по суті.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд виходить із таких міркувань.
На підставі направлення від 09.04.2015 року № 235/28-01-46-03, на підставі пункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу від 09.04.2015 року, у період з 10.04.2015 року по 05.05.2015 року посадовими особами відповідача проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ Пром-Консалт за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.
Результати такої перевірки зафіксовані у акті від 13.05.2015 року № 3/28-01-46-03-00191454, висновками якого встановлено ряд правопорушень податкового законодавства з боку позивача, зокрема: п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.10 ст.137, п.138.1, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України (надалі ПК України), у результаті чого останнім занижено податкові зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 3769417 грн.
Вважаючи вказане рішення протиправним, Товариство звернулося до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд виходить із того, що проведення перевірки у рамках розглянутого спору відбулось на підставі п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України, зокрема, на виконання постанови Прокуратури Миколаївської області від 12.03.2015 року про призначення позапланової документальної перевірки Товариства.
З цього приводу суд зазначає, що пункт 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, у редакції на час проведення перевірки та прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення, встановлює особливості оформлення результатів податкових перевірок у разі, якщо такі перевірки призначені відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність.
Відповідна підстава для проведення позапланових податкових перевірок передбачена підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. Згідно з наведеним підпунктом, документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється в разі, зокрема, якщо отримано постанову суду (ухвалу суду) про призначення перевірки або постанову органу дізнання, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні.
Норми п. 86.9 ст. 86, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України не конкретизують коло осіб, щодо яких може бути призначено документальну позапланову перевірку за наявності відповідної постанови компетентної особи, винесеної у порядку кримінально-процесуального законодавства.
Отже, відповідну документальну перевірку за постановою слідчого, прокурора, органу дізнання чи суду може бути проведено щодо будь-яких осіб, а не лише щодо тих, які є підозрюваними чи обвинуваченими у кримінальній справі. Зокрема, подібну перевірку може бути проведено також і в межах кримінальної справи.
Виходячи з викладеного, пункт 86.9 статті 86 Податкового кодексу України регулює порядок оформлення результатів документальних позапланових перевірок щодо будь-яких осіб, якщо такі перевірки були проведені на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.11 статті 78 Податкового кодексу України, тобто в межах кримінально-процесуального законодавства чи законодавства про оперативно-розшукову діяльність.
Відтак, особливий порядок прийняття податкового повідомлення-рішення, передбачений пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України поширюється на всі випадки, коли проведення податкової перевірки було призначено відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність.
А відтак, в разі якщо грошове зобов`язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення - рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Зазначена норма кореспондує також із пунктом 58.4 статті 58 Податкового кодексу України. Згідно із зазначеним пунктом у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов`язаний визначити податкові зобов`язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов`язань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення - рішення про нарахування платнику таких податкових зобов`язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.
Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов`язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов`язань за якими встановлена рішенням суду, забороняється до набрання законної сили рішенням суду у справі або винесення постанови про закриття такої кримінальної справи за нереабілітуючими підставами.
Отже, якщо результатами податкової перевірки будуть установлені факти порушення податкового законодавства і ці факти знайдуть відображення в обвинувальному вироку з кримінальної справи чи постанові про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих обставин, може бути винесене відповідне податкове повідомлення-рішення. До набрання чинності обвинувальним вироком або до винесення постанови про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими обставинами статус матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби, проведеної з підстав, установлених пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність. До такого моменту відповідні матеріали не можуть слугувати самостійною підставою для винесення податкових повідомлень-рішень.
Якщо ж за результатами розслідування кримінальної справи не буде підтверджено фактів порушення податкового законодавства (будь-якими особами, не лише засудженими), то результати податкової перевірки, проведеної в межах відповідного розслідування, не будуть використані для винесення податкових повідомлень рішень.
У відповідних випадках податковий орган не позбавлений права провести іншу позапланову документальну перевірку (за наявності відповідних підстав, наприклад, зустрічну тощо), виявити самостійно відповідні порушення і винести податкове повідомлення рішення без посилання на матеріали перевірок, здійснених в межах кримінально-процесуального законодавства.
Слід також зазначити, що пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачає, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно із пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Тобто, необхідною умовою для формування валових витрат є факт придбання товарів (послуг) та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, які підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Доводи ж податкового органу про отримання платником необгрунтованої податкової вигоди мають грунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат.
Відповідачем не надано доказів того, що при виборі контрагента позивач діяв необачливо або нерозсудливо. Слід зазначити, що платник податку (покупець товару), який дотримався вимог закону щодо формування валових витрат не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням контрагентом чи його постачальниками вимог законодавства щодо створення підприємства, здійснення господарської діяльності, виконання податкових зобов`язань тощо і в подальшому зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати та податковий кредит. У разі коли постачальник чи його контрагенти допустили порушення вимог законодавства при веденні фінансово-господарської діяльності, то це тягне відповідальність та негативні наслідки щодо них.
Нереальність господарських операцій з придбання платником податків товарів (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише одними посиланнями на необачливість позивача при виборі контрагентів.
Натомість, встановлені обставини справи свідчать про те, що 14 листопада 2012 року між позивачем та ТОВ «Пром-Конслат» укладено договір № 899, згідно з умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити брухт та відходи чорних металів, згідно з технічними вимогами і якістю ДСТУ 4121-2002 «Метали чорні вторинні», а також умовами даного Договору у кількості 4205,34 тон на загальну суму 9882649,95 грн.
На виконання умов договору на Товариством поставлено товар від ТОВ «Пром-Консалт», визначений даним договором.
Поставка товару здійснювалася ТОВ «Пром-Конслат», що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.
Виконання умов вищезазначених договорів підтверджується видатковими накладними, актами походження металобрухту чорних металів, на яких наявні підписи уповноважених представників сторін, посвідченнями про вибухонебезпечність, хімічну та радіаційну безпечність металів, а також актами приймання металів чорних (вторинних), що підтверджують оприбуткування ТМЦ на складі підприємства.
З Акту перевірки слідує, що операції із придбання та переробки металлобрухту відображені у бухгалтерському та податковому обліку належним чином, а за придбаний металобрухт позивачем здійснено повний розрахунок у безготівковій формі на рахунок ТОВ «Пром-Консалт».
Також реальний рух активів та первинна переробка металобрухта позивачем пілитверджені наданиими як до суду, так і під час податкової перевірки, актами переробки брухту по цеху комплексної переробки брухту та відходів металу.
Усі первинні документи, надані позивачем на перевірку, відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не викликають сумнівів щодо їх достовірності та підтверджують фактичне здійснення господарської операції між сторонами за умовами договорів.
Крім того, ТОВ «Пром-Консалт» мало ліцензію на здійсненя операцій з металобрухтом.
Тобто, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку суду в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, стосовно часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.
У даному випадку, обставини, встановлені у рамках досудового розслідування кримінального провадження, не стосуються спірних правовідносин щодо господарської діяльності Товариства та його контрагнета, а отже, не мають преюдиційного значення для цієї справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 809/1139/17.
До того ж, Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 року у справі №815/6470/16 зазначив, що сам факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили.
Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень
За викладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства шляхом визнання протиправним та скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення відповідача.
Щодо позовної вимоги - визнати неправомірними дії відповідача щодо прийняття оскарженого податкового повідомлення рішення суд зазначає, що виключно результат реалізації повноваження відповідача (а саме - рішення), а не процес реалізації його повноважень (як то, дії по винесенню рішення) може бути об`єктом судового оскарження. А дотримання відповідачем вимог актів законодавства щодо порядку прийняття рішення входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого відповідачем.
На підставі викладеного суд відмовляє у задоволенні вказаної позовної вимоги позивача, оскільки оскаржені дії відповідача щодо винесення податкового повідомлення рішення не є діями суб`єкта владних повноважень у розумінні п1.ч.2 ст. 17 КАС України (чинному на момент виникнення спірних правовідносин).
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Інтерпайп Дніпропетровський Втормет» - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 06 грудня 2019 року.

Суддя Л.Є. Букіна