Справа № 308/3723/19
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3723/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Матіко Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти батальйону Управління патрульної поліції м. Ужгорода та м. Мукачева Андруся Олександра Олександровича про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом про визнання протиправною і скасування постанови серії НК № 305963 від 24.03.2019 р., ухваленої відповідачем відносно позивача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за 1 ст. 122 КпАП України, яку обґрунтовує наступним.

24.03.2019 року відповідачем було ухвалено постанову серії НК № 305963 від 24.03.2019 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з приводу того, що той керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Ужгороді, по вул. Минайській, в районі будинку №8 , здійснив перетин суцільної лінії дорожньої розмітки позначеної п.1.3 розділу 34 ПДР України, чим порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР України

Даною постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Із зазначеною постановою позивач не погодився, вважає її протиправною і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Для наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП необхідна наявність порушень вимоги ПДР України, яка встановлює заборону перетину дорожньої розмітки.

Позивач вказує, що на місці де він здійснював розворот транспортного засобу і яке зазначене у оскаржуваному протоколі , була не суцільна лінія передбачена п. 1.3 ПДР України розділу 34 ПДР (та Додаток 2 до нього), а переривчаста лінія дорожньої розмітки, яка передбачена п. 1.5 ПДР України розділу 34 ПДР (та Додаток 2 до нього), в підтвердження чого надає відповідні фотодокази з "Google".

Згідно Додатку 2 до Правил дорожнього руху (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2013 р. № 111) «Горизонтальна дорожня розмітка» пункт 1.5 розділу 34 ПДР (та Додаток 2 до нього) позначає дорожню розмітку, яка «поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві або три смуги; позначає межі смуг руху за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку».

Заборони щодо перетину дорожньої розмітки позначеної п.1.5 Додатку 2 до ПДР України вказані норми не містять.

Інспектором не враховано, що перетин переривчастої лінії не є порушенням ПДР України і його висновки щодо порушення складені на припущенні і недостовірній інформації, що є неприпустимим з огляду на ст. 62 Конституції.

Позивач зазначає також, що при розгляді справи про притягнення його до відповідальності за оскарженою постановою слід було врахувати, що по вул. Минайській в м.Ужгороді вздовж вулиці відсутня належна дорожня розмітка, яка б відповідала вимогам ДСТУ 2587:2010 видимість дорожньої розмітки та наведеній в п.5.2.8: Білизні розмітки, яка повинна бути не менше, ніж 0,6 на дорожніх покриттях з чорними в`яжучими і не менше, ніж 0,7 на цементобетонних покриттях згідно Державних будівельних норм України.

Вищенаведених обставин інспектором не з`ясовано і не враховано, що свідчить про передчасність прийнятого ним рішення, про незаконність постанови, а також про необхідність перевірки кожної із наведених обставин для підтвердження неправомірності оскарженої постанови.

Інспектором пояснення водія з приводу ситуації, що склалася, до уваги взяті не були. Розгляд справи відбувся при необ`єктивному і неналежному досліджені доказів і норм, з помилковими висновками.

Вважає, що висновок про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем зроблено на припущеннях, що суперечить вимогам КпАП України та Конституції України і жодного належного доказу, який би доводив наявність в його діях складу правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - не існує.

Крім вищенаведеного, позивач посилається і на те, що оскаржувана постанова не містить інформації про суб`єкта інкримінованого правопорушення, оскільки такої особи, як « ОСОБА_2 » на місці події не було, така особа транспортним засобом не керувала, що виключає як наявність суб`єкта правопорушення так і виключає склад правопорушення вцілому.

Просить суд визнати оскаржену постанову серії НК № 305963 від 24.03.2019 р. за 1 ст. 122 КпАП України протиправною і скасувати, а провадження по справі за вказаною постановою - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У судове засідання позивач не з`явився, однак до початку судового засідання подав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, врахувавши, що заявлений позов він підтримує, просить його задовольнити повністю, відповідно до прохальної частини позовної заяви. Зазначає про відсутність відзиву відповідача, доказів і аргументів на спростування позовних вимог.

Відповідач судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов до суду не надходило причин не подання такого відповідпачем не надано.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 280 КупАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2019 року відповідачем було винесено постанову серії НК № 305963 від 24.03.2019 р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з приводу того, що той, керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Ужгороді, по вул. Минайській, 8, здійснив перетин суцільної лінії дорожньої розмітки позначеної п.1.3 розділу 34 ПДР України, чим порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР України. Цією ж постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Однак, суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), необґрунтованою та такою , що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Для наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП необхідна наявність порушень вимоги ПДР України, яка встановлює заборону перетину дорожньої розмітки.

Судом встановлено, що на місці де позивач здійснював розворот транспортного засобу, по вул. Минайській в м. Ужгороді в р-ні будинку №8 як зазначено в оскаржуваній постанові , була не суцільна лінія передбачена п. 1.3 ПДР України розділу 34 ПДР (та Додаток 2 до нього), а переривчаста лінія дорожньої розмітки, яка передбачена п. 1.5 ПДР України розділу 34 ПДР (та Додаток 2 до нього), що підтверджується фотодоказами, які долучені позивачем до матеріалів справи та які перевірені в суді .

Згідно Додатку 2 до Правил дорожнього руху (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2013 р. № 111) «Горизонтальна дорожня розмітка» пункт 1.5. розділу 34 ПДР (та Додаток 2 до нього) позначає дорожню розмітку, яка «поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві або три смуги; позначає межі смуг руху за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку».

Заборони щодо перетину дорожньої розмітки позначеної п.1.5. Додатку 2 до ПДР України вказані норми не містять.

Інспектором не враховано, що перетин переривчастої лінії не є порушенням ПДР України і його висновки щодо порушення складені на припущенні і недостовірній інформації, що є неприпустимим з огляду на ст. 62 Конституції.

При розгляді справи про притягнення позивача до відповідальності за оскарженою постановою слід врахувати, що на вул. Минайській, поблизу будинку № 8 в м.Ужгороді наявна переривчаста дорожня розмітка, що стверджується долученими позивачем фотознімками даної вулиці зробленими з "Google".

Крім цього, оскаржувана постанова не містить достовірної інформації про суб`єкта інкримінованого правопорушення, оскільки прізвище та ім`я особи, зазначену в оскаржуваній постанові як « ОСОБА_2 » не відповідає даним позивача, як особи, яка фактично керувала транспортним засобом. Особи, із даними (прізвищем та іменем), зазначеними у оскарженій постанові на місці події не було, така особа транспортним засобом не керувала, що виключає як наявність суб`єкта правопорушення так і виключає склад правопорушення вцілому.

Вищенаведених обставин інспектором не з`ясовано і не враховано, що свідчить про передчасність прийнятого ним рішення, про незаконність постанови, а також про необхідність перевірки кожної із наведених обставин для підтвердження неправомірності оскарженої постанови.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

У відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення

З огляду на наведене, суд не бере до уваги дані зазначені у постанові, оскільки при винесенні постанови не враховано заперечень позивача, які як зазначає позивач у позовній заяві він висловлював, з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Крім того, відповідач у судове засідання не з"явився і відповідачем по справі не було надано відзиву на позов .

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи, що обставини, відображені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, відповідач відзиву на позов не надав, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова складена відповідачем за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення

Керуючись ст.ст. 72-77, 241, 242, 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти батальйону Управління патрульної поліції м. Ужгорода та м. Мукачева Андруся Олександра Олександровича про визнання протиправною і скасування постанови серії НК № 305963 від 24.03.2019 року за 1 ст. 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху - задовольнити.

Постанову Інспектора роти батальйону Управління патрульної поліції м. Ужгорода та м. Мукачева Андруся Олександра Олександровича серії НК № 305963 від 24.03.2019 року за 1 ст. 122 КУпАП - визнати протиправною і скасувати.

Провадження по справі за постановою Інспектора роти батальйону Управління патрульної поліції м. Ужгорода та м. Мукачева Андруся Олександра Олександровича серії НК № 305963 від 24.03.2019 року за 1 ст. 122 КУпАП - закрити .

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Придачук