Справа № 1.380.2019.006620
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006620
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 січня 2020 року
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кузан Р.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду у Львівській області Львівського відділення, Львівського обласного центру МСЕ про визнання незаконними рішень, -

в с т а н о в и в :

10.12.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду у Львівській області Львівського відділення, Львівського обласного центру МСЕ, в якому позивач просить:

- акти №134/8, №428/8-771/12, довідки №008969, №002586, №009209 (МСЕК), Протоколи Фонду №152, №158/3 та реєстрації єдиного профзахворювання туберкульозом від 30.12.2004 з 80% стійкої втрати працездатності визнати сфальсифікованими на підставі прийняття їх на основі законно відміненої спільним Протоколом МСЕК і Фонду довідки №008969 в день її оформлення (02.02.2005) на неіснуючу в особових справах, але видану мені в єдиному екземплярі довідки №002586;

- визнати незаконним ОСОБА_2 і Фондом єдиний гібридний страхових випадок професійного захворювання туберкульозом від 30.12.2004 з 80% сукупної втрати професійної працездатності як і його реєстрацію;

- на підставі Акту №1 про нещасний випадок від 03.01.2003, Протоколу ЛКК профпатологічного відділу ЛОКЛ №76-7/1112 і відповідно визначених МСЕК 15% і 65% стійкої втрати працездатності по них (в довідках №008969, №002586, №009209) відповідно до Додатків до Наказу самого Фонду №1745 «Щодо призначення страхових відшкодувань» і ст. 40 п. 1,2 ЗУ №1105 прийняти рішення саме судом: про визнання факту двох окремих професійних пошкоджень на одному робочому місці - нещасного випадку без зв`язку з туберкульозом) від 30.12.2002 з втратою 15% втрати стійкої працездатності від 26.02.2005 згідно рішення Верховного суду України 2007 року; - професійного захворювання туберкульозом від 09.12.2004 з 65% втрати стійкої працездатності з зарахуванням від 11.04.2005 відповідно до вимог Постанови КМУ №221 та ст.ст 21, 40 ЗУ №1105 і перебування на листку непрацездатності лише 6,5 місяців (з 11.06.2004 по 02.02.2005) замість 10 місяців належних. - відшкодувати втрати по 100% оплаті професійного листка непрацездатності по туберкульозу з 02.02.2005 по 11.04.2005;

- на підставі ст. 34 абз. 2 п. 2 ЗУ №1105 перерахувати належні одноразові допомоги по двох окремих профпошкодженнях на одному робочому місці: по нещасному випадку від 30.12.2002 як першому профпошкодженню з зарахуванням 15% саме з 26.02.2005 - 15 середньомісячних зарплат на лютий місць 2005 р. з врахуванням п. 17 ст. 34 ЗУ №1105; по профзахворюванню туберкульозом, як другому профпошкодженю, від 09.12.2004 р. з зарахуванням 65% саме з 11.04.2005 р. - 65 середньомісячних зарплат на квітень місць 2005 р. з врахуванням п. 17 ст. 34 ЗУ №1105; по щомісячних страхових виплатах по 15% з 26.02.2005 р. - по середньомісячній зарплаті на лютий 2005 р. (по 679 грн. середньомісячної зарплати згідно даних Протоколу №1307/90152/90152/57 Фонду на грудень 2004 р.), а по загальному 80% - з середньомісячної зарплати згідно п. 17 ст. 34 на квітень 2005 р.; на день виплати заборгованості суму про індексувати. Заборгована сума недоплат не підлягає оподаткуванню відповідно до ст. 13 ЗУ про соціальний захист інвалідів ВВВ.

- зобов`язати МСЕК відповідно до п. 21 Постанови КМУ №221 призначити додаткові види допомоги по нещасному випадку (визнані нею в її Акті №428/8-771/12 і довідці №009209, виданій на підставі реєстрації за №771, а не 428/8), зробити відповідний запис в довідці №009209.

Ухвалою судді від 16.12.2019 позовна заява залишена без руху та встановлено позивачу строк для усунення зазначених у ній недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення вказаної ухвали. Вказану ухвалу позивач отримала 20.12.2019, підтвердженням чого є поштове повідомлення про вручення, яке повернулось на адресу суду 29.12.2019.

Позивачу роз`яснено необхідність протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки шляхом подання в канцелярію Львівського окружного адміністративного суду (вул.Чоловського, 2, м.Львів, 79018): оформленої відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України позовної заяви та її копії для відповідача (відповідачів), в якій необхідно узгодити вступну та прохальну частини щодо визначення відповідачів та позовних вимог до кожного з них; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

27.12.2019 на виконання ухвали від 16.12.2019, позивачем подано додаток до позовної заяви на вимогу ухвали суду від 16.12.2019, згідно з якою остаточними вимогами позивача є:

1) визнати протиправними і такими що підлягають скасуванню наступні індивідуальні акти чи окремі їх положення:

- Акт №134/8 від 02.02.2005 р. через прийняття на комісію MCE розгляд визначення 65% та II групи інвалідності саме по туберкульозу до настання стійкою втрати працездатності, яка при ньому наступає лише після 10 місяців безперервного неефективного лікування (в даному випадку згідно виписки з історії хвороби ЛРФПЦ ) саме з 11 квітня 2005 року згідно п. З Постанови КМУ №221.

- Довідку МСЕК від 02.02.2005 №008969 по нарахуванню 65% стійкої втрати професійної працездатності по туберкульозу з 09.12.2004;

- Довідку №002586 також від 02.02.2005 по зарахуванню 65% по профзахворюванню туберкульозом з 27.01.2005 надана тільки мені в єдиному екземплярі і не застосована МСЕКом при мотивації прийняття рішення ні в одному випадку;

- Акт МСЕК від 08.06.2005 за подвійним номером реєстрації 428/8-771/12 за №771 використаний для зарахування "вперше" на трудове каліцтво в зв`язку з профзахворюванням з 26.02.2005;

- Довідку МСЕК №009209 від 08.06.2005.;

- Постанову Фонду №152 від 25.02.2005 по зразку Додаток №2 до Наказу Фонду №1745 "Про призначення страхової виплати потерпілому на виробництві";

1) на підставі Акту №1 про нещасний випадок від 03.01.2003 р., Протоколу ЛКК профпатологічного відділу ЛОКЛ №76-7/1112 і відповідно визначених МСЕК 15% і 65% стійкої втрати працездатності по них (в довідках №008969, №002586, №009209) відповідно до Додатків до Наказу самого Фонду №1745 "Щодо призначення страхових відшкодувань" і ст. 40 п. 1,2 ЗУ №1105: про визнання факту двох окремих професійних пошкоджень на одному робочому місці

- нещасного випадку без зв`язку з туберкульозом) від 30.12.2002 з втратою 15% втрати стійкої працездатності від 26.02.2005 р. згідно рішення Верховного суду України 2007 р.

- професійного захворювання туберкульозом від 09.12.2004 р. з 65% втрати стійкої працездатності з зарахуванням від 11.04.2005 р. відповідно до вимог Постанови КМУ №221 та ст.ст 21, 40 ЗУ №1105 і перебування на листку непрацездатності лише 6,5 місяців (з 11.06.2004 по 02.02.2005 р.) замість 10 місяців належних.

- визнати незаконним сфабрикований ОСОБА_3 і Фондом єдиний гібридний страхових випадок професійного захворювання туберкульозом від 30.12.2004 р. з 80% сукупної втрати професійної працездатності як і його реєстрацію.

- відшкодувати втрати по 100% оплаті професійного листка непрацездатності по туберкульозу з 02.02.2005 р. по 11.04.2005 р.

- на підставі ст. 34 абз. 2 п. 2 ЗУ №1105 перерахувати належні одноразові допомоги по двох окремих профпошкодженнях на одному робочому місці: - по нещасному випадку від 30.12.2002 р. як першому профпошкодженню з зарахуванням 15% саме з 26.02.2005 р. - 15 середньомісячних зарплат на лютий місць 2005 р. з врахуванням п. 17 ст. 34 ЗУ №1105; - по профзахворюванню туберкульозом, як другому профпошкодженю, від 09.12.2004 р. з зарахуванням 65% саме з 11.04.2005 р. - 65 середньомісячних зарплат на квітень місць 2005 р. з врахуванням п. 17 ст. 34 ЗУ №1105; - по щомісячних страхових виплатах по 15% з 26.02.2005 р. - по середньомісячній зарплаті на лютий 2005 р. (по 679 грн. середньомісячної зарплати згідно даних Протоколу №1307/90152/90152/57 Фонду на грудень 2004 р.), а по загальному 80% - з середньомісячної зарплати згідно п. 17 ст. 34 на квітень 2005 р.; - на день виплати заборгованості суму про індексувати. Заборгована сума недоплат не підлягає оподаткуванню відповідно до ст. 13 ЗУ про соціальний захист інвалідів ВВВ.

- зобов`язати МСЕК відповідно до п. 21 Постанови КМУ №221 призначити додаткові види допомоги по нещасному випадку (визнані нею в її Акті №428/8-771/12 і довідці №009209, виданій на підставі реєстрації за №771, а не 428/8), зробити відповідний запис в довідці №009209.

Окрім цього, позивачем 27.12.2019 подано власне письмового підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав та заяву про помилковість звинувачення в ухвалі суду від 16.12.2019 в порушенні терміну звернення до адміністративного суду відповідно до ч.2 ст.122 КАС України.

Суд дослідивши таку заяву розцінює її як заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що вона неодноразово зверталась вже до суду за судовим захистом. Зокрема, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 було відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за №463/738/18, на підставі підтвердження апеляційним судом малозначності справи. У зв`язку з цим, 24.04.2019 ОСОБА_1 звернулася за своїм захистом із заявою №25562/19 у Європейський Суд з прав людини. Позивач вказує на те, що саме в цей час у неї погіршився стан здоров`я.

18.07.2019 ОСОБА_1 отримано повідомлення, що Європейський суд з прав людини виніс ухвалу в якій визнав заяву позивача неприйнятною. На підставі наведених обставин позивач була змушена повторно 10.12.2019 звернутись за судовим захистом до Львівського окружного адміністративного суду. З врахуванням наведених обставин позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено.

Згідно з п.п.5 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, з аналізу вказаних приписів КАС України слідує, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Водночас, при визначенні початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналась або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, або бездіяльності).

Як слідує з матеріалів позовної заяви позивач оскаржує Акт №134/8 від 02.02.2005, довідку МСЕК від 02.02.2005 №008969, довідку №002586 також від 02.02.2005, Акт МСЕК від 08.06.2005 за подвійним номером реєстрації 428/8-771/12 за №771 використаний для зарахування "вперше" на трудове каліцтво в зв`язку з профзахворюванням з 26.02.2005, довідку МСЕК №009209 від 08.06.2005, та просить зобов`язати МСЕК відповідно до п. 21 Постанови КМУ №221 призначити додаткові види допомоги по нещасному випадку (визнані нею в її Акті №428/8-771/12 і довідці №009209, виданій на підставі реєстрації за №771, а не 428/8), зробити відповідний запис в довідці №009209.

Таким чином, з матеріалів позовної заяви слідує, що позивач про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, дізналася у 2005 році., відтак з цього часу слід вважати початком перебігу строку звернення до суду. Водночас, з даною позовною заявою позивач звернулася до суду 10.12.2019, тобто після закінчення строку, установленого законом.

Позивач, в обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку посилається на те, що саме у зв`язку з тим, що її справа №463/738/18 була направлена у Європейський Суд з прав людини, а також у зв`язку з тим, що саме в цей час в неї погіршився стан здоров`я, вона не могла швидше звернутись до суду за своїм захистом.

Суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки як зазначає ОСОБА_1 у квітні 2019 року у неї погіршився стан здоров`я, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого №2561-19 від 19.04.2019 та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ТБ 09. Проте, та обставина не була перешкодою для звернення до Європейського суду з прав людини із заявою.

Інших доказів обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач не наведено.

Відтак, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач знала про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, в тому числі мала можливість вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах установлених чинним на той час законодавством строків звернення до суду, але не скористалася такою за відсутності поважних причин.

Згідно з п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, окрім іншого встановлено, що якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зважаючи на викладене, суд приходить висновку, що в контексті даної спірної ситуації, підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, слід визнати неповажними, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню.

При цьому суд роз`яснює позивачеві, що згідно з ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 171, 243, 248, 250, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду у Львівській області Львівського відділення, Львівського обласного центру МСЕ про визнання незаконними рішень - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.І. Кузан