Справа № 200/11370/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/988/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Яковенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеною позовною заявою.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним.

Між ТОВ «Агро-Союз-Термінал» (повірений), представником якого виступав позивач, та ТОВ «Спільне підприємство «Янікс», 21.11.2016 року укладено договір доручення № 24МБО, відповідно до якого повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя здійснювати декларування товарів та інших предметів, які переміщуються довірителем через митний кордон України. 07 квітня 2017 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 м/п «Аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС Заярською Л.П. відносно позивача складено протокол про порушення митних правил № 0101/110000014/17 за ст.485 Митного кодексу України, в зв`язку з тим, що товар «тролейбус; новий; міський, пасажирський, великої місткості з низьким рівнем підлоги (ДСТУ 4905: 2008)», ввезений на митну територію України ТОВ «СП «Янікс» та задекларований за ЕМД № 110100002/2016/003655 від 26.12.2016 року, не піддано достатній обробці (переробці) відповідно до Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009, оскільки умови виконання виробничих і технологічних операцій, наведених у Додатку 1 до Правил, не виконані у повному обсязі, отже це не передбачає звільнення від обкладення ввізним митом на умовах, передбачених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 (далі - Угода). 18 травня 2017 року Дніпропетровською митницею винесена постанова у справі про порушення митних правил № 0101/110000014/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МКУ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 1 621089,60 грн. Позивачем подано до ДФС України скаргу на вказану постанову митниці. За результатами розгляду скарги 23.06.17 року ДФС України винесена постанова, якою постанову митниці залишено без змін. Вважає зазначені постанови незаконними та необгрунтованими, посилаючись на те, що ні декларант, ні митний брокер, ні позивач як представник митного брокера не мають повноважень та відповідної компетенції по встановленню країни походження товару, аналізу достатності чи недостатності виконання критеріїв обробки (переробки) товару. Протягом чотирьох робочих годин, як це вимагається МКУ, з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів митної декларації та інших необхідних документів щодо товару (тролейбус) органом доходів і зборів не було прийнято письмової відмови у здійсненні митного оформлення тролейбусу, а Дніпропетровською митницею на митній декларації про ввезення тролейбуса було проставлено відмітку про завершення їх митного оформлення, отже орган доходів і зборів вважав, що зауваження до митного оформлення відсутні, а в діях митного брокера в особі його представника та поданих ним документах відсутні будь-які порушення чинного митного законодавства України. Вказує, що відповідно до п.5.1. Угоди, товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цими Правилами, тобто застосовується термін «критерії походження», а не «критерії достатньої переробки». Зазначає також, що визначене відповідачем порушення не утворює об`єктивну сторону складу порушення митних правил, передбаченого ст.485 МКУ. Крім того, вказує, що відповідачем неправильно здійснено арифметичний розрахунок суми штрафу. Справа розглянута за відсутності позивача, що є порушенням ст.526 МКУ, протокол не містить всіх необхідних реквізитів, передбачених чинним законодавством України, порушено строк розгляду справи про порушення митних правил, а саме протокол був складений 07.04.2017 року, а розгляд справи відбувся 18.05.2017 року, так само порушений 15-денний строк розгляду справи ДФС України, оскільки скарга позивача була отримана 29.05.2017 року, а розглянута 23.06.2017 року. Вважає, що строк на оскарження постанов ним пропущено з поважних причин, оскільки розгляд справи ДФС України відбувся без присутності позивача, про факт розгляду справи він дізнався 05.07.2017 року, коли отримав у відділенні «Укрпошти» копію оскаржуваної постанови.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд:

-поновити строк оскарження постанови Державної фіскальної служби України від 23.06.2017 року та постанови Дніпропетровської митниці ДФС від 18.05.2017 року по справі про порушення митних правил № 0101/110000014/17;

- визнати протиправними та скасувати постанову Державної фіскальної служби України від 23.06.2017 року та постанови Дніпропетровської митниці ДФС від 18.05.2017 року по справі про порушення митних правил № 0101/110000014/17.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 12 липня 2017 року справу відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанов та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідач Дніпропетровська митниця ДФС 21.03.2018 року надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 23.12.2016 року відповідно до контракту від 02.12.2016 року № 397/13-16 та специфікації від 02.12.2016 № 1 на митну територію України з Республіки Білорусь на адресу ТОВ «СП «Янікс» на підставі товаросупровідних документів CMR від 21.12.2016 року № 246 та інвойсу від 02.12.2017 року № 161 вантажним автомобілем переміщено товар транспортний засіб, призначений для перевезення людей понад 10 осіб, включаючи водія, новий: тролейбус міський пасажирський великої місткості з низьким рівнем підлоги (ДСТУ 4905: 2008), пристосований до пасажирів з обмеженими можливостями (обладнаний відкидним трапом), марки «Белкоммунмаш», тип двигуна електричний асинхронний, потужність 150 кВт, календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2016; колісна формула 4х2. Тип кузову: вагонного типу, трьохдверний. Колір жовтий. Комплектація згідно специфікації по контракту. Виробник: ВАТ «Управляющая компания холдинга «Белкоммунмаш». Країна виробництва: BY. 26 грудня 2017 року на підставі попередньої митної декларації від 20.12.2016 року № 110000000/2016/931699 вказаний вище товар доставлено в зону діяльності Дніпропетровської митниці ДФС. Того ж дня до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС Рассоленко С.А ОСОБА_2 подав митну декларацію типу ІМ40ДЕ, зареєстровану за № 110100002/2016/003655, та задекларував в митному режимі імпорт вказаний вище товар із застосуванням 400-ї преференції по сплаті мита (товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія). Для визначення правомірності застосування зазначеної преференції наказами Дніпропетровської митниці ДФС від 06.02.2017 № 20 та від 03.03.2017 № 43 призначено проведення тематичної перевірки та службового розслідування. За результатами проведення вказаних заходів встановлено, що внесення ОСОБА_1 у графу 36 зазначеної вище митної декларації коду «400» призвело до неправомірного застосування преференції зі сплати ввізного мита, а саме призвело до несплати митних платежів в сумі 540363,20 грн. Отримані в результаті проведення вказаних заходів висновки стали підставою для порушення кримінальних справ у відношенні співробітників Дніпропетровської митниці ДФС, які здійснили митне оформлення заявлених ОСОБА_1 у митних деклараціях тролейбусів. Вказує, що для Республіки Білорусь діє інший ніж для України Перелік умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар вважається таким, що походить з тієї країни, в якій вони мали місце. Вказане обумовлено тим, що відповідно до Протоколу від 30.05.2015 про внесення змін до Угоди про Правила визначення країни походження товарів у СНД від 20.11.2009 до Переліку умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар вважається таким, що походить з тієї країни, в якій вони мали місце, внесено зміни, а саме розділено необхідний перелік умов та операцій за видами транспорту (транспорт з двигуном внутрішнього згорання, з електроприводом та гібридними силовими установками та для транспорту, призначеного для перевезення вантажів (тип форвардер). Протокол від 30.05.2014 не підписано та не ратифіковано Україною, що не дає підстав для застосування преференційного режиму оподаткування ввізним митом транспортних засобів, не обладнаних двигунами внутрішнього згорання. Вказана інформація є загальнодоступною. На момент декларування у ОСОБА_1 були всі можливості для заповнення ЕМД № 110100002/2016/003655 відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Протоколу від 30.05.2015 про внесення змін до Угоди про Правила визначення країни походження товарів у СНД від 20.11.2009 до Переліку умов, виробничих і технологічних операцій. Будь-які дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, утворюють об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. Вказує також, що протокол про порушення митних правил № 0101/110000014/17 відповідає вимогам ст.494 МК України, та містить інформацію про місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил. У задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач Державна фіскальна служба України 26.04.2018 року надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 29.05.2017 року звернувся до ДФС України зі скаргою на постанову Дніпропетровської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 0101/110000014/17 від 18.05.2017 року. За результатами розгляду скарги ДФС України 23.06.2017 року прийняла постанову про залишення скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови без змін. Відповідно до п.2.1. розділу 2 Правил визначення країни походження у Співдружності незалежних держав від 20.11.2009 року країною походження товару вважається держава-учасниця Угоди, на території якої товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил. Згідно з п.2.4. Правил у разі участі у виробництві товару третіх країн, крім держав-учасниць Угоди, країна походження товару визначається відповідно до критерію достатньої обробки (переробки) товару. Правилами встановлено, виконанням яких умов може виражатися критерій достатньої обробки (переробки). Для товарних позицій 8702-8704 згідно з Додатком 1 Правил, критерій достатньої обробки (переробки) виражається у виконанні необхідних умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар вважається таким, що походить з тієї країни, на території якої ці операції мали місце, а саме: «Виготовлення, під час якого вартість використовуваних вузлів і деталей не повинна перевищувати 50% ціни готової продукції, а також за умови виконання технологічних операцій: виготовлення та фарбування кузова (кабіни); установлення та закріплення двигуна, підключення до двигуна механізмів управління; установлення радіаторів та підключення систем охолодження; кріплення амортизаторів, підключення трансмісії; установлення передньої підвіски та півосей, установлення задньої підвіски; з`єднання рульового управління з маточинами передніх коліс; установлення коліс і регулювання затягування підшипників передньої маточини, установлення котушки запалювання; заправлення та прокачування гідросистеми рульового управління, гальмівної системи, гідрозчеплення; установлення та підключення фар, передніх і задніх сигнальних ліхтарів; установлення глушника та секцій вихлопного трубопроводу; установлення паливного бака та підключення паливоводу; установлення генератора та регулювання натягнення приводного паса; установлення та підключення акумулятора з перевіркою роботи бортових електричних ланцюгів; діагностування та регулювання двигуна; перевірки ефективності гальмівної системи; консервації місць, які швидко пошкоджуються; усунення дефектів після складання; нанесення ідентифікаційного номера на табличку й автомобіль; обкатки автомобіля.» До митного оформлення ЕМД надано акт експертизи про походження товарів № 1/1671-1 від 02.05.2016, виданий Мінським відділенням Білоруської ТПП. В пункті 13 акту наведено основні операції технологічного процесу, крім того, зазначені технологічні операції (з врахуванням конструктивних особливостей), необхідні для надання товару статусу походження. В наданому акті експертизи відсутні такі технологічні операції: установлення радіаторів та підключення систем охолодження; установлення котушки запалювання; установлення глушника та секцій вихлопного трубопроводу; установлення паливного бака та підключення паливоводу; установлення генератора та регулювання натягнення приводного паса. Відповідно до п.2.5. Примітки до Правил умови й операції, наведені у графі третій цього Переліку, установлюють мінімальний обсяг виконання виробничих або технологічних операцій. Виконання встановлених виробничих або технологічних операцій в меншому обсязі не визначає країни походження товару. Відповідно, зазначене не давало підстав для випуску цих товарів у вільний обіг зі звільненням від обкладення ввізним митом на умовах, передбачених Правилами. Для товарів за кодом УКТЗЕД: 8702 90 90 10 ставка ввізного мита становить 15% згідно Закону України «Про Митний тариф України». В іншій частині доводи, викладені у відзиві, аналогічні доводам, викладеним у відзиві Дніпропетровської митниці ДФС. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач 03 липня 2018 року надав відповідь на відзиви відповідачів, де зазначив, що відповідачі не спростували доводи, викладені в позовній заяві. Також вказав, що питання щодо можливості застосування преференційної пільги зі сплати ввізного мита під час оформлення вказаних тролейбусів вже вирішено Волинським окружним адміністративним судом у постанові № 803/1208/17 від 11.10.17, згідно якої митне оформлення вказаного товару повинно здійснюватись із наданням пільги зі сплати ввізного мита на підставі сертифіката СТ-1.

Ухвалою суду від 05 червня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 18 січня 2019 року визначено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01 липня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Вислухавши представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (в редакції Закону України від 03.10.2017р.) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 07 квітня 2017 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 м/п «Аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС Заярською Л.П. відносно начальника відділу митного оформлення ТОВ «Агро-Союз Термінал» Рассоленка Сергія Анатолійовича було складено протокол про порушення митних правил № 0101/110000014/17, з якого вбачається наступне.

24 грудня 2016 року відповідно до контракту від 02.12.2016 року № 397/13-16 та специфікації від 02.12.2016 № 1 на митну територію України в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС з Республіки Білорусь на адресу ТОВ «СП «Янікс» на підставі товаросупровідних документів: CMR від 21.12.2016 року № 246 та інвойсу від 02.12.2017 року № 161 вантажним автомобілем переміщено товар, заявлений як «транспортний засіб, призначений для перевезення людей понад 10 осіб, включаючи водія, новий: тролейбус міський пасажирський великої місткості з низьким рівнем підлоги (ДСТУ 4905: 2008), пристосований до пасажирів з обмеженими можливостями (обладнаний відкидним трапом), марки «Белкоммунмаш», модель 321, з комплектом ЗІП 1 шт., ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 ; кількість місць для сидіння (без водія) 26, загальна пасажиромісткість (без водія) 101, тип двигуна електричний асинхронний, потужність 150 кВт, календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2016; колісна формула 4х2. Тип кузову: вагонного типу, трьохдверний. Колір жовтий. Комплектація згідно специфікації по контракту. Виробник: ВАТ «Управляющая компания холдинга «Белкоммунмаш». Країна виробництва: BY».

26 грудня 2016 року на підставі попередньої митної декларації від 20.12.2016 року № 110000000/2016/931699 вказаний вище товар доставлено в зону діяльності Дніпропетровської митниці ДФС.

Того ж дня до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС Рассоленко С ОСОБА_2 А ОСОБА_2 подав митну декларацію типу ІМ40ДЕ, яку в подальшому було зареєстровано за № 110100002/2016/003655, та задекларував вказаний вище товар із застосуванням 400 преференції по сплаті мита (товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія) з метою звільнення від сплати ввізного мита.

При проведенні тематичної перевірки відповідно до наказу Дніпропетровської митниці ДФС від 06.02.2017 року встановлено, що товар «тролейбус; новий; міський пасажирський великої місткості з низьким рівнем підлоги (ДСТУ 4905: 2008)», не піддано достатній обробці (переробці) відповідно до Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009, оскільки умови виконання виробничих і технологічних операцій, наведених у Додатку 1 до Правил, не виконані у повному обсязі. Зазначене не передбачає звільнення від обкладення ввізним митом на умовах, передбачених Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 року.

Таким чином, ОСОБА_1 заявив у митній декларації № 110100002/2016/003655 від 26.12.2016 неправдиві відомості з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, шляхом внесення у графу 36 коду «400», що призвело до безпідставного застосування преференційної пільги та несплати митних платежів у сумі 540363,20 грн.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

ОСОБА_1 примірник протоколу отримав 07 квітня 2017 року, про що свідчить його особистий підпис, та у протоколі про порушення митних правил зазначив, що з порушенням не згоден, оскільки його не вчиняв. Додаткові детальні пояснення надасть митному органу до 11.04.2017 року.

18 травня 2017 року в.о. начальника Дніпропетровської митниці Сличко С.В., без присутності особи, що притягується та відповідальності, та її представника, винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0101/110000014/17, відповідно до якої начальника відділу митного оформлення ТОВ «Агро-Союз Термінал» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 1 621089,60 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 подав до Дніпропетровської митниці ДФС клопотання про відкладення розгляду справи про порушення митних правил на будь-яку дату після 26 травня 2017 року, в зв`язку з перебуванням у відрядженні.

Постанова про порушення митних правил була направлена позивачу листом Дніпропетровської митниці від 19.05.2017 року, що підтверджується матеріалами справи.

26 травня 2017 року позивач подав скаргу на вказану постанову про порушення митних правил до Державної фіскальної служби України.

23 червня 2017 року головний державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил управління митних розслідувань Департаменту організації протидії митним правопорушенням Державної фіскальної служби України Бевза О.В. за наслідками перевірки скарги позивача прийняв постанову, якою постанову Дніпропетровської митниці ДФС від 18.05.2017 року залишив без змін, про що позивача було повідомлено листом відповідача-2 від 26.06.2017 року, який ОСОБА_1 отримано 05.07.2017 року.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, врегульовано положеннями Конституції України та нормами Митного кодексу України, .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 75 Митного кодексу України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Стаття 257 Митного кодексу України визначає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Згідно ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 459 Митного кодексу України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил при вчиненні порушень митних правил підприємствами є посадові особи цих підприємств.

Частиною 1 ст. 485 Митного кодексу України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналіз положень вищезазначеної норми чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що склад правопорушення викладений в ст. 485 Митного кодексу України передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, і наявність спеціальної протиправної мети в диспозиції вказаної норми свідчить про те, що зазначене правопорушення може бути вчинене лише з умисною формою вини. Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за порушення митних правил, яке полягає у заявленні в митній декларації неправдивих відомостей з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру , є встановлення наявності у особи декларанта умислу на вчинення таких дій, а саме - умисного заявлення неправдивих відомостей.

Судом встановлено, що позивачем у справі в графі 36 митної декларації ІМ40ДЕ № 110100002/2016/003655 від 26.12.2016 року код « 400» було зазначено на підставі наявної в нього інформації про задекларований товар, яка була надана йому імпортером - ТОВ «Спільне підприємство «Янікс» (довіритель), а саме - товаросупроводжувальних документів CMR від 21.12.2016 року № 246 та інвойсу від 02.12.2017 року № 161, при цьому працівником митниці під час здійснення митного оформлення цього товару було підтверджено факт відповідності зазначених декларантом відомостей про товар та відсутність зауважень з даного приводу і як наслідок задекларованому товару було надано режим вільної торгівлі, що у свою чергу свідчить про відсутність в діях декларанта, яким у даному випадку виступав позивач у справі ОСОБА_1 , та в поданих ним документах порушень та відсутність жодних сумнівів у посадової особи митного органу щодо правильності оформлення документів, необхідних для митного оформлення задекларованого товару.

Європейським судом з прав людини у рішенні Суду від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України», викладено правову позицію, щодо принципу «належного урядування», який зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Суд звертає увагу, що Дніпропетровською митницею ДФС у протоколі про порушення митних правил №0101/110000014/17 від 07.04.2017 року та у постановах Дніпропетровської митниці ДФС від 18.05.2017 року та ДФС України від 23.06.2017 року , які є предметом оскарження у цій адміністративній справі, відсутнє посилання на факт заявлення позивачем в момент здійснення митного оформлення товару, задекларованого за ІМ40ДЕ № 110100002/2016/003655 від 26.12.2016 року, у цій митній декларації неправдивих відомостей про товар, подання недостовірних документів, надання недостовірної інформації та/або ненадання всієї наявної в нього інформації про товар, що підлягав декларуванню.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Аналіз ч.ч.1,2,3 ст. 36 Митного кодексу України діє можливість зробити висновок про те, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі, країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом та під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

При цьому відповідно до ч. 7 цієї ж статті Митного кодексу України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 272 Митного кодексу України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України, а положеннями ч. 4 та ч. 5 ст. 280 цього ж кодексу передбачено, що ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України та є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 цього ж кодексу допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори .

Так, 18.10.2011р. країнами-учасницями Співдружності Незалежних Держав було підписано Договір про зону вільної торгівлі, який ратифікований Законом України від 30.07.2012 №5193-VI «Про ратифікацію Договору про зону вільної торгівлі» №5193-VI від 30.07.2012р. (далі - Договір) .

Положеннями ст. 2 Договору сторона не застосовує мита та інших платежів, еквівалентних миту, стосовно експорту товару, призначеного для митної території іншої Сторони, та/або імпорту товару, що походить з митної території іншої Сторони, за винятком випадків, передбачених в додатку 1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Статтею 4 цього ж Договору передбачено, що для визначення країни походження товарів, що походять із Сторін і знаходяться в торговельному обороті між ними, Сторони круються Правилами визначення країни походження товарів, що є невід`ємною частиною Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009р.

Угода про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009р. (далі - Правила) ратифікована Законом України від 06.07.2011 №3592-VI «Про ратифікацію Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав» №3592-VI від 06.07.2011р. із застереженнями.

Розділом 1 Правил передбачено, що «країна походження товару» - країна, у якій товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил; «критерій достатньої обробки (переробки)» - один із критеріїв визначення країни походження товарів, відповідно до якого товар, якщо в його виробництві беруть участь дві країни чи більше, уважається таким, що походить з тієї країни, на території якої його було піддано останній істотній обробці (переробці), достатній для надання товарові його характерних властивостей.

Згідно з пунктом 2.1 розділу 2 Правил країною походження товару вважається держава - учасниця Угоди, на території якої товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил.

Пункт 2.4 розділу 2 Правил, передбачає, що у разі участі у виробництві товару третіх країн, крім держав - учасниць Угоди, країна походження товару визначається відповідно до критерію достатньої обробки (переробки) товару. Критерій достатньої обробки (переробки) може виражатися виконанням таких умов:

а) зміна товарної позиції за ТН ЗЕД на рівні принаймні одного з перших чотирьох знаків, що сталася в результаті обробки (переробки);

б) виконання необхідних умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар уважається таким, що походить з тієї країни, на території якої ці операції мали місце;

в) правило адвалорної частки, коли вартість використовуваних матеріалів іноземного походження досягає фіксованої процентної частки в ціні кінцевої продукції.

Основною умовою критерію достатньої обробки (переробки) є зміна товарної позиції за ТН ЗЕД на рівні принаймні одного з перших чотирьох знаків. Ця умова застосовується до всіх товарів, за винятком товарів, уключених до Переліку умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар уважається таким, що походить з тієї країни, у якій вони мали місце (далі - Перелік) (додаток 1, який є невід`ємною частиною цих Правил).

До товарних позицій 8702-8704 згідно з додатком 1 передбачено наступні умови, виробничі й технологічні операції, необхідні для надання товару статусу походження під час використання у виробництві товару третіх країн - виготовлення, під час якого вартість використовуваних вузлів і деталей не повинна перевищувати 50 % ціни готової продукції, а також за умови виконання технологічних операцій:

- виготовлення та фарбування кузова (кабіни);

- установлення та закріплення двигуна, підключення до двигуна механізмів управління;

- установлення радіаторів і підключення систем охолодження;

- кріплення амортизаторів, підключення трансмісії;

- установлення передньої підвіски та півосей, установлення задньої підвіски;

- з`єднання рульового управління з маточинами передніх коліс;

- установлення коліс і регулювання затягування підшипників передньої маточини, установлення котушки запалювання;

- заправлення та прокачування гідросистеми рульового управління, гальмівної системи, гідрозчеплення;

- установлення та підключення фар, передніх і задніх сигнальних ліхтарів;

- установлення глушника та секцій вихлопного трубопроводу;

- установлення паливного бака та підключення паливоводу;

- установлення генератора та регулювання натягнення приводного паса;

- установлення та підключення акумулятора з перевіркою роботи бортових електричних ланцюгів;

- діагностування та регулювання двигуна;

- перевірки ефективності гальмівної системи;

- консервації місць, які швидко пошкоджуються;

- усунення дефектів після складання;

- нанесення ідентифікаційного номера на табличку й автомобіль;

- обкатки автомобіля.

У зазначених вище технологічних і виробничих операціях для товарів позиції 8704 замість виготовлення та фарбування кузова (кабіни) допускається виконання операцій з виготовлення рами з підвіскою та мостами.

Відповідно до пункту 5.1 розділу 5 Правил товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цими Правилами, а також якщо товар:

а) вивозиться на підставі договору (контракту) між резидентом однієї з держав - учасниць Угоди й резидентом іншої держави - учасниці Угоди з митної території однієї держави - учасниці Угоди та ввозиться на митну територію іншої держави - учасниці Угоди. У випадках, зазначених у пунктах 8.5 і 8.6 цих Правил, такий договір може бути укладений після вивезення товару;

б) вивозиться (ввозиться) фізичною особою - резидентом держави - учасниці Угоди з митної території однієї держави - учасниці Угоди на митну територію іншої держави - учасниці Угоди;

в) не залишає територій держав - учасниць Угоди, за винятком випадків, коли товар знаходиться або переміщується територіями третіх країн під митним контролем, документально підтвердженим митними органами країн, через території яких здійснюється доставка товару. При цьому товар повинен бути в незмінному стані й над ним не повинні проводитися будь-які операції, за винятком операцій із забезпечення схоронності й перевантаження товару.

Для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 (бланк сертифіката наведено в додатку 2, який є невід`ємною частиною цих Правил) чи декларації про походження товару (пункт 6.1 розділу 6 Правил).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Складенню оскаржуваного позивачем протоколу про порушення митних правил № 0101/110000014/17 передувало проведення у період з 06.02.2017 року по 17.02.2017 р. тематичної перевірки митних оформлень товарів «тролейбус» ввезених на митну територію України на умовах угоди про вільну торгівлю ТОВ СП «Янікс» протягом ІV кварталу 2016 року та січня 2017 року.

Зазначена тематична перевірка була проведена на підставі наказу Дніпропетровської митниці ДФС від 06.02.2017 р. на предмет повноти виконання посадовими особами ПМО митних формальностей, сформованих АСАУР, а за її результатом 17.02.2017 р. було складено Акт, в якому у п.4.1 розділу «пропозиції» Управління ПМП зобов`язувалося опрацювати питання наявності ознаків порушення митних правил при декларуванні товару «Тролейбусів» нових міських пасажирських, великої місткості з низьким рівнем підлоги (ДСТУ 4905:2008), ввезених на митну територію України ТОВ «СП «Янікс» в період з 22.11.2016 року по 23.01.2017 року.

Декларування товару було здійснено позивачем, який виступав як представник ТОВ «Агро-Союз» на підставі укладеного між ТОВ «Агро-Союз» (Повірений) та ТОВ «СП «Янікс» (Довіритель) договору доручення № 24МБО від 21.11.2016 року. За текстом Акту тематичної перевірки від 17.02.2017 року, на митне оформлення товару було надано, серед іншого, Акт експертизи походження товарів Білоруської ТПП м.Мінськ № 1/1671-1 від 02.05.2016 із додатками та довідками виробника, яким підтверджувалося, що країною походження « ОСОБА_3 » є Республіка Белорусь, і що відповідно до ст.281, ст.282 Митного кодексу України надавало тарифні пільги (тарифні преференції).

Вказані обставини встановлені постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2019 року у справі № 200/11365/17, в якій брали участь ті самі сторони.

Тролейбус пасажирський моделі 321, 2016 року випуску, ввезений Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільним підприємством «Янікс», пройшов, відповідно до акту експертизи походження товарів №1/1671, який видано 02.05.2016р. Унітарним підприємством по наданню послуг «Мінського відділення Білоруської торгово-промислової палати», основні операції технологічного процесу, які повністю відповідають критеріям, необхідним для надання товару статусу походження під час використання у виробництві товару третіх країн, згідно з додатком 1 Правил, що з урахуванням наявності сертифікату форми СТ-1 встановленого зразку на цей товар у повному обсязі підтверджувало країну походження цього товару - Республіка Білорусь, та надавало право віднесення цього товару до товарної позиції ТН ЗЕД 8702 і як наслідок застосування у даному випадку тарифних преференцій.

Вказані обставини встановлені постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 200/11371/17, в якій брали участь ті самі сторони.

Суд також звертає увагу, що ні в наведених вище, ні у даній справі відповідачами не було надано жодних належних письмових доказів, які б свідчили про викладення у сертифікаті форми СТ-1 на товар, який задекларований за ІМ40ДЕ № 110100002/2016/003655 від 26.12.2016 року, недостовірних відомостей про цей товар, підроблення сертифікату, оформлення цього сертифікату на бланку не встановленого зразку, або отримання такого сертифікату не у встановлений чинним законодавством спосіб.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, з урахуванням наведених норм митного законодавства, дають можливість зробити висновок про те, що у діях позивача не вбачається склад адміністративного павопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, оскільки у його діях відсутня вина у формі умислу або необережності, суспільно-небезпечні наслідки його дій не встановлені.

Також слід зазначити, що враховуючи положення Митного кодексу України, якими передбачено, що митні платежі, які підлягають сплаті під час митного оформлення товару ввезеного на митну територію України, сплачуються імпортером (одержувачем товару), то відповідачами у справі, які є органами виконавчої влади, до повноважень яких віднесено, серед іншого, здійснення контролю за своєчасністю та повнотою сплати податків, зборів та митних платежів, і яким для здійснення таких повноважень надано право здійснення відповідних перевірок та прийняття рішень, у разі виявлення порушень, які спрямовані на усунення цих порушень, під час розгляду справи не було надано суду жодного належного письмового доказу щодо прийняття ними, як митними органами, будь-яких рішень стосовно імпортера (одержувача товару) Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільного підприємства «Янікс» щодо донарахування сум митних платежів у зв`язку з виявленими порушеннями митного оформлення вищезазначеного товару, що свідчить про недоведеність відповідачами факту існування несплачених митних платежів.

Також, в протоколі про порушення митних правил від 07.04.2017 року не було визначено, що саме вважається «неправдивими відомостями», внесеними позивачем до митної декларації, і чим саме підтверджується з мета позивача неправомірно зменшити митні платежі», оскільки сам факт декларування позивачем ввезеного на митну територію України тролейбусу виробництва Білорусі з зазначенням у графі 36 преференції 400 - не може вважатися неправдивими відомостями і не може свідчить про прямий умисел позивача на порушення митних правил з метою звільнення ТОВ «СП «Янікс» від митних платежів.

Таким чином, митним органом не доведено факту декларування позивачем ввезеного на митну територію України тролейбусу виробництва Білорусі за № 110100002/2016/003654 від 26.12.2016 року, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, з іншою метою та в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, оскільки ст.485 Митним кодексом України чітко визначено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, тобто об`єктивною стороною адміністративного правопорушення за ст.485 МК України є дії, під якими розуміється активний вчинок особи, в якій виражена зовні його воля, але докази вчинення позивачем дій спрямованих на уникнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів матеріали справи не містять, і відповідачі по справі в судовому засіданні таких доказів не навели.

За вказаних вище обставин та з огляду на те, що зазначення позивачем при митному оформленні товару за ЕМД № 110100002/2016/003654 від 26.12.2016 року на підставі наданих йому ТОВ «СП «Янікс» документів (в тому числі Сертифікату про походження товару форми СТ-1 № BYUA від 05.12.2016 р. та Акту експертизи походження товарів Білоруської ТПП м.Мінськ № 1/1671-1 від 02.05.2016 з додатками), суд вважає, що внесення до графи 36 митної декларації № 110100002/2016/003655 від 26.12.2017 року коду « 400» не може бути доказом того, що дії позивача були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Враховуючи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та відсутності доказів подання позивачем недостовірних документів, наданої недостовірної інформації та внаслідок ненадання всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття митницею рішення про визначення коду товару, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про неправомірність прийнятих відповідачами рішень - постанови Дніпропетровської митниці ДФС від 18.05.2017 року та постанови ДФС України від 23.06.2017 року у справі про порушення митних правил № 0101/110000014/17.

Стосовно іншої частини позовних вимог та враховуючи висновок, якого дійшов суд, про неправомірність прийнятих відповідачами рішень, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно висновків Європейського суду з прав людини зазначеного у рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року №303А, п.2958 - згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий,що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення відповідачів прийняті необгрунтовано, без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд дослідив доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку на оскарження вищеназваних постанов від 18.05.2017 року та від 23.06.2017 року, та прийшов до висновку, що ці причини є поважними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 отримав повідомлення від відповідача-2 про відхилення його скарги на постанову від 18.05.2017 року лише 05 липня 2017 року.

Таким чином, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови Державної фіскальної служби України від 23.06.2017 року та постанови Дніпропетровської митниці ДФС від 18.05.2017 року по справі про порушення митних правил № 0101/110000014/17 підлягає задоволенню, а пропущений строк поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6-9,19,44,77,241 - 246, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Державної фіскальної служби України від 23.06.2017 року та постанови Дніпропетровської митниці ДФС від 18.05.2017 року по справі про порушення митних правил № 0101/110000014/17.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанову Державної фіскальної служби України від 23.06.2017 року та постанову Дніпропетровської митниці ДФС від 18.05.2017 року по справі про порушення митних правил № 0101/110000014/17.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску