Справа № 215/3475/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2019 року м. Дніпросправа №215/3475/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 р. (суддя Кальник В.В., м. Дніпро) у справі №215/3475/19

за позовом ОСОБА_1

до завідуючої відділом ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Костіної Людмили Павлівни

про визнання бездіяльності протиправною, встановлення компетенції (повноважень),-

встановив:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність завідуючої відділом ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Костіної Л.П. протиправною, яка виявилася у порушенні фундаментальних прав, зазначених в ст.ст. 33, 70, 71 Конституції України, і відмови діяти згідно правової позиції ст.ст. 19, 68 Конституції України;

- захистити його права, пов`язані з виборчим процесом відповідно до ст.ст. 3, 19, 22, 33, 69-71 Конституції України, шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) завідуючої відділом ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Костіної Л.П. індивідуальним актом включити ОСОБА_1 до уточненого списку виборців та визнання їх окремим пунктом рішення;

- визнати бездіяльність завідуючої відділом ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Костіної Л.П. протиправною, яка виявилася у порушені правового режиму розгляду його заяви від 12.06.2019 р. за вх. № 1202-20-22/2, згідно порядку ст.ст. 18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», ч.ч. 1, 2, 8 ст. 11 ЗУ «Про державну службу»;

- захистити права голосу позивача на виборах, зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушено завідуючою відділом ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Костіною Л.П. згідно з ст. 249 КАС України.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 19.06.2019 р. позовну заяву передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 р. було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, адміністративний позов залишено без руху у зв`язку із недотриманням вимог ст. 160, 161, 172 КАС України та надано строк для усунення недоліків.

У зв`язку з тим, що у встановлений судом строк позивач не виконав вимоги ухвали суду та не усунув зазначені в ній недоліки, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 р. позов повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що оскаржена ухвала суперечить ст. 3, 22, 64 Конституції України, рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Креуз проти Польщі», «Теоргел і Георгета Стоїческу проти Румунії», не відповідає вимогам ч. 1, 3 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», ч.1-4 ст.242 , ст. 249 КАС України і зміст її не відповідає ст. 248 КАС України. Суд не повернув наданий пакет документів. Усунув недоліки позову заявою від 26.08.19 р.

Зазначає, що позовна заява пов`язана з виборчим процесом, тому судовий збір не сплачується. Судовий збір 768,40 грн. при річному доході у 366,84 грн. не відповідає 5% від річного доходу з прожитковим мінімумом.

Суд самостійно може в електронному режимі скористатися доступом до єдиного реєстру фізичних осіб про місячний дохід позивача. Суд неправильно досліджує докази і при встановленні обставин не зазначає суму 5% від річного доходу і тлумачить, що місячний дохід позивача перевищує 2936 грн., не зважаючи на довідку про доходи.

У зв`язку тяжким матеріальним становищем - місячним доходом у 30,57 грн. позивачу складно звернутися до суду.

У справі відсутні процесуальні документи, які свідчать про з`ясування суддею обставин щодо наявності у позивача відповідних пільг та належного майнового становища.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 9 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення і витребування доказів з власної ініціативи, яких, на думку суду, не вистачає.

У змісті ухвали не зазначено місця і дати її постановлення, відсутня дата підписання ухвали. В описовій частині не зазначенні усі клопотання, не зазначені мотиви відхилення кожного аргументу, що є підставою для скасування ухвали. Ухвала не містить норми права, на які посилався позивач.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити окрему ухвалу відповідно до ст. 249 КАС України.

Відзиву до апеляційного осуду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В ухвалі від 12.07.2019 р. суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю умов, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», та належних доказів, що підтверджують незадовільний майновий стан та відсутність інших джерел доходу, крім компенсації по догляду за інвалідом.

Також позивачу надано термін - п`ять робочих днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн.;

- копії паспорта громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача, копію позовної заяви;

- копії доданих до позовної заяви документів для відповідача.

Ухвалу суду від 12.07.2019 р. позивач отримав 22.08.2019 р. та у наданий судом строк не усунув недоліки позовної заяви, тому ухвалою від 02.09.2019 р. відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позов повернуто позивачу.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (ч. 3 ст. 161 КАС України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В додатках до позову позивач зазначив у п.1 копію позовної заяви, а в пунктах 2 та 3 зазначив: копія заяви від 12.06.2019 року та заява про звільнення від сплати судового збору, котрі містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 2.1.2 та п. 2.1.8 «Інструкції з діловодства в адміністративних судах України», затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 17 грудня 2013 року № 174, уся кореспонденція, що надходить до суду, приймається та реєструється службою діловодства (канцелярією). У разі відсутності або пошкодження документа, що унеможливлює використанню його за призначенням, складається акт у двох примірниках (додаток 6), який підписують працівники служби діловодства (канцелярії). Один примірник акта додається до вхідних документів, другий надсилається відправникові.

В матеріалах справи відсутні передбачені п. 2.1.8 «Інструкції з діловодства в адміністративних судах України», затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 17 грудня 2013 року № 174, акти про відсутність зазначених позивачем у позові додатків.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що свідчать про порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 161 КАС України.

Позивач у справі оскаржує протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень- посадової особи органу місцевого самоврядування.

Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку з поданням позивачем заяви відповідачу стосовно реєстрації позивача за місцем перебування, тобто безпосередньо не пов`язані з порушенням виборчого права, як про це зазначає позивач.

Отже, доводи позивача, що, у зв`язку з наведеним, його звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є безпідставними.

Питання щодо зменшення, відстрочення, розстрочення чи звільнення сплати судового врегульовано положеннями ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведеного вбачається, що суду надано право, а не покладено обов`язок зменшити, відстрочити, розстрочити чи звільнити сторону від сплати судового збору. Крім того, суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити сторону від сплати судового збору за однієї з умов, перелічених у пунктах 1-3 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", лише з урахуванням майнового стану заявника.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або ускладнення у здійсненні сплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Аналіз правового врегулювання питання звільнення від сплати судового збору дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Позивач в обґрунтування свого майнового стану до заяви від 18.06.2019 року про звільнення від сплати судового збору долучив довідку Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг від 18.06.2019 р. №5048, відповідно до якої позивач отримує щомісячну компенсацію по догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи, зокрема в сумі 33,73 грн. за травень 2019 року.

Отже, зазначена довідка містить відомості лише щодо отримання позивачем щомісячної компенсації по догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи, тобто не відображає майновий стан позивача, який може мати інші джерела доходу.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, відомості щодо майнового стану особи, яка звертається до суду з позовом або апеляційною скаргою, та наявності в неї підстав для звільнення від сплати судового збору не є доказами в розумінні ч.1 ст.72 КАС України, а тому обов`язок підтвердження таких підстав покладається на позивача.

Таким чином, надані позивачем під час звернення до суду з позовом та наведені доводи однозначно не свідчили про його майновий стан, який перешкоджав виконанню вимог ст.161 КАС України в частині надання доказів сплати судового збору.

Відповідно до ухвали суду від 12.07.2019 року суд зобов`язав позивача на підтвердження адміністративно-процесуальної дієздатності надати копію паспорта.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами) (ч. 1 ст. 43 КАС України).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь (ч. 2 ст. 43 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Адміністративний позов у цій справі поданий позивачем особисто. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач є неповнолітнім або недієздатним, тому у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав для сумніву щодо адміністративно-процесуальної дієздатності позивача.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ч. 2 ст. 160 КАС України та ст. 161 КАС України не передбачено долучення до позовної заяви документів, що посвідчують особу, яка її підписала.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвалу суду від 02.09.2019 р. мотивовано тим, що позивач у наданий строк не усунув всі недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 12.07.2019 р.

Проте, як зазначено вище, інші вимоги ухвали суду від 12.07.2019 р., крім вимоги щодо надання оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн., були безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції мав повернути позовну заяву позивачу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України лише у зв`язку з несплатою судового збору у строк, визначений ухвалою суду від 12.07.2019 р.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів вважає, що інші аргументи, наведені в апеляційній скарзі, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

З огляду на наведене, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в частині мотивів повернення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 р. у справі №215/3475/19 змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 р. у справі №215/3475/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов