Справа № 1.380.2019.005637
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005637
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) державної форми власності, що розташована на території Острівської сільської ради, поблизу с. Острів, Сокальського району, Львівської області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) державної форми власності, яка розташована на території Острівської сільської ради, поблизу с. Острів, Сокальського району, Львівської області для ведення особистого селянського господарства із прийняттям обґрунтованого і законного рішення за результатами його розгляду в установленому порядку та з обов`язковим врахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення;

- вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно вимог до частини першої статті 121 Земельного кодексу України, згідно із нормами якої громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га, звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі), що розташована за межами населеного пункту на території Острівської сільської ради, поблизу с. Острів, Сокальського району, Львівської області. До вказаного клопотання долучив графічний матеріал місця розташування бажаної земельної ділянки.

Позивач зазначає, що листом від 18.07.2019 року № М-5724/0-3343/0/37-19 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області відмовило йому у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у зв`язку з тим, що Острівська сільська рада не погодила надання земельної ділянки площею 2,0 га та рекомендувала звернутися із клопотанням до Острівської сільської ради «Про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Острівської сільської ради площею 0,1 га» згідно прийнятого рішення п`ятої сесії сьомого скликання Острівської сільської ради №117 від 18.04.2016 року.

Позивач вказує, що відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, на думку позивача, відмова відповідача у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі), що розташована за межами населеного пункту на території Острівської сільської ради, поблизу с. Острів, Сокальського району, Львівської області є протиправною та немотивованою, оскільки частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України не передбачено такої підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, як непогодження сільською радою надання земельної ділянки, а тим більше тієї, яка знаходиться за межами населеного пункту.

Також позивач вважає, що оскільки рішення про відмову у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не оформлено наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за підписом начальника цього управління, а оформлено листом, який підписаний першим заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, вказане свідчить про незаконність відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, у зв`язку з тим, що така здійснена не уповноваженою особою та не у спосіб передбачений законом.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

У поданій відповіді на відзив позивач стверджує, що викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечення жодним чином не спростовують підставності та обґрунтованості поданого ним позову.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Острівської сільської ради Сокальського району за межами населеного пункту позивачу надано відмову, яка оформлена листом 18.07.2019 року № М-5724/0-3343/0/37-19 з підстави відсутності погодження Острівської сільської ради.

Зазначає, що відповідно до статті 12 Земельного кодексу України та статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільських, селищних міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою. Вказує, що Острівська сільська рада листом від 15.07.2019 року №902 не погодила відведення земельної ділянки позивачу.

Таким чином, на думку відповідача, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області не порушило вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, оскільки підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Острівська сільська рада Сокальського району Львівської області у письмових поясненнях від 13 листопада 2019 року №1770 заперечила щодо можливості надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою у зв`язку з тим, що генеральний план с. Острів знаходиться на стадії розроблення, а також даний масив, де графічно нанесена земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства відведена для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських будівель.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 01 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 19 листопада 2019 року.

Ухвалою суду від 19 листопада 2019 року, яка занесена в протокол судового засідання розгляд справи відкладено на 03 грудня 2018 року, у зв`язку з неявкою позивача в судове засідання.

Ухвалою суду від 19 листопада 2019 року клопотання представника позивача від 18.11.2019 року про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено. Встановлено участь представника позивача - Мельничука Ігоря Сергійовича у судовому засіданні 03.12.2019 року в режимі відеоконференції в Червоноградському міському суді Львівської області.

В судовому засіданні, яке відбулося 03 грудня 2019 року суд заслухав усні пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідив докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи.

Також суд постановив прийняти рішення у строки, передбачені для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ 01.03, яка розташована за адресою: Сокальський район, Острівська сільська рада. До клопотання долучив: викопіювання з кадастрової карти, на якій зазначив бажане місце розташування земельної ділянки; копію довідки про безпосередню участь в зоні проведення антитерористичної операції від 23 січня 2016 року №458; копію посвідчення учасника бойових дій, серії УБД, виданого 19 лютого 2016 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 ; копію паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру фізичній особі у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 18.07.2019 року № М-5724/0-3343/0/37-19 «Про розгляд клопотання» позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку з тим, що Острівська сільська рада листом від 15.07.2019 року №902 не погодила надання земельної ділянки площею 2,0 га та рекомендувала звернутися із клопотанням до Острівської сільської ради «Про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Острівської сільської ради площею 0,1 га» згідно прийнятого рішення п`ятої сесії сьомого скликання Острівської сільської ради №117 від 18.04.2016 року.

Не погоджуючись із вказаною відмовою позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Предметом розгляду у даній справі є оцінка правомірності спірної відмови відповідача у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки позивач вважає, що відповідачем відмовлено у такому наданні не з підстав встановлених законом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини другої статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації визначено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною десятою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз вищенаведених норм права вказує, що обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз вказаної норми права свідчить про те, що земельним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Отже, якщо особа, яка звернулася до відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, виконала усі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, то відповідно підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. У поданому клопотанні зазначив цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та її орієнтовні розміри 2,00 га. До вказаного клопотання позивач долучив викопіювання з кадастрової карти, на якій зазначив бажане місце розташування земельної ділянки.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивач виконав усі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, які визначені у частині шостій статті 118 Земельного кодексу України.

Підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є те, що Острівська сільська рада листом від 15.07.2019 року №902 не погодила надання земельної ділянки площею 2,0 га та рекомендувала звернутися із клопотанням до Острівської сільської ради «Про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Острівської сільської ради площею 0,1 га» згідно прийнятого рішення п`ятої сесії сьомого скликання Острівської сільської ради №117 від 18.04.2016 року.

З цього приводу суд зазначає, що така підстава для відмови, як погодження чи не погодження сільською радою відведення земельної ділянки, яка зазначена у листі від 18.07.2019 року № М-5724/0-3343/0/37-19 «Про розгляд клопотання» відсутня у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України, якою імперативно визначено вичерпний перелік підстав для відмови.

Відтак, виходячи з наведених норм права та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем в оскаржуваній відмові не наведено жодної з підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, за яких позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Разом з тим, суд зазначає, що правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333(далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за № 1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому, пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, положеннями вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

В межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідним клопотанням, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

За таких обставин, наданий відповідачем лист від 18.07.2019 року № М-5724/0-3343/0/37-19 «Про розгляд клопотання», яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку з тим, що Острівська сільська рада листом від 15.07.2019 року №902 не погодила надання земельної ділянки площею 2,0 га та рекомендувала звернутися із клопотанням до Острівської сільської ради «Про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Острівської сільської ради площею 0,1 га» згідно прийнятого рішення п`ятої сесії сьомого скликання Острівської сільської ради №117 від 18.04.2016 року не може сприйматися судом як належна відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) державної форми власності, яка розташована на території Острівської сільської ради, поблизу с. Острів, Сокальського району, Львівської області, а відтак позовна вимога в цій частині є підставною та підлягає задоволенню.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 80/4298/18.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства не відповідають вимогам пунктів 1, 3, 5, 6 частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, позовна вимога в частині зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) державної форми власності, яка розташована на території Острівської сільської ради, поблизу с. Острів, Сокальського району, Львівської області для ведення особистого селянського господарства також підлягає задоволенню повністю.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Щодо вирішення питання судових витрат суд зазначає таке.

У позовній заяві позивач вказує, що понесе витрати на правову допомогу у зв`язку з подачею даного позову у розмірі 2600,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки позивач під час розгляду справи та на момент прийняття рішення не подав суду жодних доказів, які підтверджували б факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, відтак підстави для її розподілу відповідно до частини другої статті 134 КАС України відсутні.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (пр. Чорновола, 4, м. Львів, 79019), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області (вул. Центральна, 59, с. Острів, Сокальський район, Львівська область, 80051) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) державної форми власності, яка розташована на території Острівської сільської ради, поблизу с. Острів, Сокальського району, Львівської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га із земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) державної форми власності, яка розташована на території Острівської сільської ради, поблизу с. Острів, Сокальського району, Львівської області для ведення особистого селянського господарства з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 03.01.2020 року.

Суддя Клименко О.М.