Справа № 444/2002/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/13183/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2019 року, прийняте суддею Мікулою В.Є. у місті Жовква, повний текст складений 11.10.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, інспектора поліції Управління патрульної поліції в Вінницькій області Жучковського В`ячеслава Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, інспектора поліції Управління патрульної поліції в Вінницькій області Жучковського В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1364288.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17 та 14.02.2018 року у справі №536/583/17, з якої позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги (підставу позову), а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідачем доведено вчинення правопорушення згідно постанови, винесеної компетентною службовою особою в межах повноважень фотознімками приладу TrueCam, на яких зафіксовано перевищення швидкості.

Проведено аналіз рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рн/2015, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11. 2015 року № 1395 та інші норми законодавства та зроблено висновок, що постанова винесена правомірно і в спосіб, визначений законодавством. Маються покликання на постанову Верховного Суду від 26.04.2018 року рішення Європейського суду з прав людини.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вчинення ним правопорушення не визнає, про що повідомляв інспектору. Є помилковим висновок суду, що ним не доведено свою невинуватість шляхом обґрунтування доказами позову, позаяк, подібний обов`язок покладається на відповідача. Відповідачем не доведено його вину. Маються покликання на постанову Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що під час несення служби на автомобільній дорозі М-12 «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» 375 км в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 ПДР України с. Якушинці 26.07.2019 року екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС0000726) було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу SKODA OKTAVIA TOUR з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 82 (вісімдесят два) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 32 (тридцять два) км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи показаннями засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі і відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження працівника патрульної поліції.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем долучено до матеріалів справи фото-роздруківку лазерного вимірювача швидкості TruCam серійний номер №ТС000726. Однак, із доданої фото роздруківки неможливо встановити, ані марки транспортного засобу, ані держаного номерного знаку автомобіля, що не дає можливості ідентифікувати транспортний засіб. Відтак, такий доказ не може бути визнаний судом як належний та допустимий.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить покликання у п.9. «до постанови додається» не містить жодних відомостей про докази, якими підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про те, що винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Апеляційний суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, оскільки згідно ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 229, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2019 року у справі №444/2002/19 та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1364288 від 26 липня 2019 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст складений 27.12.2019 року.