Справа № 428/12237/19
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/428/401/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Ганічева Юрія Юрійовича про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Осика Максим Ігорович від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Ганічева Юрія Юрійовича про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 14.10.2019 року відносно нього була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП №474188, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.10.2019 року на трасі Т-1302 на відстані 500 м від блок-посту м. Лисичанськ - м. Бахмут керував транспортним засобом Lada 21723, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без відповідних документів, а саме не мав при собі посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункти 2.1.(а), 2.1.(б), 2.1.(ґ) Правил дорожнього руху. Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав. Позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки відповідач не надав доказів того, що саме позивач керував транспортним засобом, позивач не був зафіксований за кермом автомобіля безпосередньо як водій. Під час розгляду справи права були роз`яснені ОСОБА_2 , а притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Під час роз`яснення прав позивач спілкувався з іншими працівниками поліції, а тому не мав можливості бути повідомленим про свої права та обов`язки. Справа була розглянута на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу. Відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення.

Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП №474188 від 14.10.2019 року, закрити справу та стягнути з Управління патрульної поліції в Луганській області витрати на правову допомогу.

05.11.2019 року судом постановлено ухвалу про призначення справи до розгляду без виклику сторін.

Відповідач поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області капрал поліції Ганічев Ю.Ю. надав суду відеозапис з місця події та відзив на позовну заяву. У відзиві заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 14.10.2019 року о 22-40 год. на трасі Т-1302 на відстані 500 м від блок-посту м. Лисичанськ - м. Бахмут водій керував транспортним засобом Lada 21723, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без відповідних документів, а саме не мав при собі посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункти 2.1.(а), 2.1.(б), 2.1.(ґ) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, почався розгляд справи. Інспектор представився та оголосив, яка справа розглядається, роз`яснив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її права та обов`язки, передбачені ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП. При підготовці справи до розгляду інспектор з`ясував усі необхідні питання. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський уповноважений здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху. Як вбачається з нагрудних відеокамер водій не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та не надав діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4. Правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 293 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.2.1 (а, б, ґ) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

14.10.2019 року відповідачем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП №474188, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 14.10.2019 року о 22-40 год. на трасі Т-1302 на відстані 500 м від блок-посту м. Лисичанськ - м. Бахмут керував транспортним засобом Lada 21723, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без відповідних документів, а саме не мав при собі посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункти 2.1.(а), 2.1.(б), 2.1.(ґ) Правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Справа про адміністративні правопорушенне, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП була розглянута на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що не суперечить чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП без складання відповідного протоколу на місці вчинення правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 222, 258 КУпАП та Інструкції.

Відповідачем на підтвердження правомірності прийнятого рішення стосовно позивача було надано відеозапис з місця події.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приймає до уваги відеозапис вчиненого позивачем адміністративного правопорушення і процедури розгляду справи, та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

З наданого відеозапису вбачається, що поліцейськими було зупинено ОСОБА_1 і відносно нього складається протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. При цьому позивач не оспорює того, що він ОСОБА_1 . Під час спілкування з поліцейськими позивач постійно лається та вживає нецензурні слова. Також на представленому відеозаписі зафіксовано, що позивач ОСОБА_1 відмовляється надати посвідчення водія, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Поліцейський ОСОБА_3 оголошує про початок розгляду справи стосовно ОСОБА_2 . Зафіксовано, що під час розгляду справи, позивач постійно рухається, розмовляє з іншими поліцейськими, намагається кудись піти. Також зафіксовано відмову ОСОБА_1 отримати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Аналізуючи дані відеозапису у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП, було розглянуто стосовно ОСОБА_1 . Те, що він повідомив, що його нібито звуть ОСОБА_2 , суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за декілька адміністративних правопорушень. Під час розгляду справи та винесення постанови був присутній саме ОСОБА_1 . Інших осіб, крім позивача, на відео не зафіксовано.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відповідно до приписів п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» вимагав у ОСОБА_1 пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху України. Також на відеозаписі зафіксовано, що позивач відмовився надати документи.

За таких обставин суд вважає доводи позивача, якими він обґрунтовував необхідність скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, неспроможними.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд приходить до висновку, що під час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 відповідачем був встановлений факт вчинення адміністративного правопорушення, встановлено, що це правопорушення скоїв позивач і він підлягає адміністративній відповідальності, з урахуванням встановлених обставин справи винесено постанову, якою накладено штраф в розмірі 425 грн. у відповідності до ч.1 ст.126 КУпАП.

Також зміст відеозапису спростовує доводи позивача, якими він обґрунтовує необхідність скасування оскаржуваної постанови.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем доведено дотримання ним вимог КУпАП під час накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Щодо решти доводів позивача слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати по справі в цій частині слід віднести за рахунок держави; оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, то судові витрати на правову допомогу позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 139, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297, Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в Першому апеляційному адміністративному суді через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Осика Максим Ігорович, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області капрал поліції Ганічев Юрій Юрійович, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8.

Суддя Ж. І. Кордюкова