Справа № 367/8597/19
Суддя: Оладько С. І.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/8597/19
Провадження №2-а/367/391/2019
РІШЕННЯ
Іменем України

20 грудня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючої судді Оладько С.І

при секретарі Герус Н

позивача Федак М.Л

відповідача ОСОБА_1 .К

представника 3-ї особи Шульги О.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпінь справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до військового комісара Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області ОСОБА_1 ,3-я особа Ірпінсько-Бучанський об`єднаний міський військовий комісаріат Київської області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом,відповідно до якого зазначив,що 22.10.2019 р. він прийшов до Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області з метою взяття мене на військовий облік.На прийомі у службової особи військового комісаріату остання дала йому квитанцію та повідомила, що на зазначені реквізити у квитанції необхідно сплатити кошти та принести квитанцію про сплату коштів і лише потім буде взято його на військовий облік.Причиною сплати коштів було повідомлено йому,що начебто не перебування його на військовому обліку.Після цього, провідним спеціалістом військового комісаріату яка представилася ОСОБА_3 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення № 491 протокол № 491 про адміністративне правопорушення відповідно до яких він з 14.02.2017 р. по теперішній час не перебуває на військовому обліку.Надалі ОСОБА_3 занесла постанову та протокол який підписала особисто при цьому зазначивши (назвавши) себе в протоколі майором ОСОБА_1 в кабінет до військового комісара Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області майора ОСОБА_1 , який в постанові поставив свій підпис та печатку.Протокол та постанова підписані не однією особою а різними особами від імені майора ОСОБА_1 , так як почерк та підписи значно відрізняються.На його запитання чи має право ОСОБА_3 не будучи військовим комісаром складати постанову та протокол, остання відповіла, що має право при цьому не надавши будь-яких документів на підтвердження такого права. Так само, провідний спеціаліст не повідомила йому чому вона будучи працівником військового комісаріату знаходиться на робочому місці .Протокол та постанова були складені один за одним протягом п`яти хвилин.

Відповідно до оскаржуваної постанови, він був притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн. Під час складання протоколу йому не було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, що зазначено ним у протоколі та не спростовується зі сторони службових осіб військкомату.Протокол складено та підписано провідним спеціалістом ОСОБА_3 , що також зазначено ним у протоколі, будь-які свідки при складанні протоколу були відсутні, що вбачається із самого протоколу.В протоколі не вказано прізвища ім`я та по батькові, а також місце проживання та особисті підписи свідків які засвідчили факт складання протоколу у їх присутності.Яким чином та на підставі чого було зафіксоване скоєне ним правопорушення у постанові також не зазначено.До копії вищевказаної постанови не додано доказів які б в дійсності підтверджували про скоєне ним правопорушення .

Крім того,відповідач при фіксації скоєння ним адміністративного правопорушення грубо порушив вимоги ст. ст. 254, 256, 283 КУпАП.

Розгляд справи взагалі не відбувався (на місці його не було, а про наступний розгляд справи його повідомлено також не було). Він не міг отримати правову допомогу, подати свої заперечення, документи, які характеризують його особу, інші докази по справі, що грубо порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися.

Крім того, в порушення ст. 278 КУпАП відповідачем не було проведено підготовку до розгляду справи, а саме не вирішено, чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також,йому не були роз`яснені мої права згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що є грубим порушенням його законних прав та інтересів .

Військовим комісаром Ірпінсько-Бучанського ОМВК Київської області майором ОСОБА_1 було підписано вже складену постанову у справі про адміністративне правопорушення з порушенням вище вказаних норм та відповідно його прав, безпосередньо на місці вчинення правопорушення, внаслідок чого йому не було надано можливості ознайомитись з матеріалами справи, не надано жодних доказів, які підтверджують його вину, не було надано можливості надати пояснення та подати власні докази на спростування позиції посадової особи, що розглядала адміністративну справу.

Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 119 грн. 00 коп., однак відповідальність за ч. 1 ст. 210 КУпАП у твердій грошовій сумі не передбачена.

Відповідно до вимог ст. 235 КУпАП, військові комісари розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210,210-1,211-211-6 КУпАП.При цьому, саме військові комісари мають право розглядати справи адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачене статтею 210 КУпАП. а не будь-які інші службові особи.

Неозброєним оком видно, що і постанова про накладення адміністративного стягнення і сам протокол складені однією особою та одним почерком, а постанова лише підписана військовим комісаром і все. Тобто військовим комісаром фактично не проводився розгляд справи про адміністративне правопорушення оскільки за 1 хвилину його фізично неможливо провести.

При розгляді постанови про накладення адміністративного стягнення військовим комісаром взагалі не були досліджені будь-які докази того, що він є військовозобов`язаною особою та що може бути придатним до військової служби за станом здоров`я.

Крім того, диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП містить склад адміністративного правопорушення, який передбачає вчинення конкретних дій або бездіяльності із умисною формою вини. Таким чином, компетентна особа повинна в протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності у зрозумілій формі зазначити в чому конкретно полягало порушення законодавства. Разом з тим, оскаржувана постанова не містить обґрунтування та будь-якого викладення обставин, в чому саме позивачем порушені вказані в постанові вимоги Закону України, яким чином вони виявлені.

Фактично умисел у вчиненому правопорушенні у нього відсутній оскільки з 2017 р. в нього відсутнє і місце реєстрації проживання.

В зв`язку з тим, що до цього часу він не мав можливості будь-де зареєструвати своє місце проживання, відповідно і не було можливості ставати на військовий облік оскільки з 2017 р. місце мого фактичного проживання постійно змінювалося.

Позивач просить визнати дії військового комісара Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області ОСОБА_1 протиправними відносно відмови у взятті його на військовий облік та винесенні оскаржуваної постанови. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесену (підписану) військовим комісаром Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області ОСОБА_1 про притягнення мене до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 119 грн. - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти позову,просив у позові відмовити,поскільки ОСОБА_3 згідно наказу має право на складання адміністративного протоколу.Він у передбаченому законом порядку адміністративну справу щодо позивача розглянув та виніс відповідну постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Представник 3-ї особи Шульга О.М у судовому засіданні також заперечувала проти даного позову та просила у позові відмовити.

Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.77 КАС України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

3. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

4. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

5. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.»

Відповідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 статті 268 КУпАП - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пленум Верховного Суду України у свої постанові № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП та, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У судовому засіданні встановлено,що 22.10.2019р відносно позивача по справі було складено протокол №491 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення,передбаченого ч 1 ст. 210 КпАП України.(а.с.4)

22.10.2019р згідно постанови №491 ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності по ч 1 ст.210 КпАП України у вигляді штрафу у суммі 119 грн.(а.с.5)Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено те,що позивач з 14.02.2017р по теперішній час не перебуває на військовому обліку.

Відповідно до ст.. 210 ч 1 КпАП України «Порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах -тягнуть за собою накладення штрафу від п`яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.»

Притягуючи до адміністративної відповідальності позивача по справі ОСОБА_2 ,відповідач по справі у постанові № 491 від 22.10.2019р не зазначив,за які саме дії,передбачені ч 1 ст. 210 КпАП України був притягнутий до відповідальності позивач,вимоги якого Закону при цьому були порушені. У постанові відсутнє посилання на будь-які докази на підтвердження порушення позивачем вимог Закону.

Відповідно до ст.. 289 КпАП України «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.»

Зі змісту постанови не вбачається,що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було враховано вимоги ст.. 280 КпАП України,а також вимоги ст.. 33 КпАП України,адже на позивача було накладено адміністративний штраф у максимальному розмірі.Згідно позовної заяви та у судовому засіданні позивач посилається на ті обставини,що відповідачем було порушено порядок розгляду адміністративної справи щодо нього,не було роз`яснено його права,не повідомлено про розгляд справи не дослідженні докази,сам розгляд справи відбувся без всебічного,повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до ч 2 ст. 77 КпАП України «В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.»Заперечуючи проти позову відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів тих обставин,що розгляд адміністративної справи щодо позивача по справі 22.10.2019р по ст.. 210 ч 1 КпАП України відбувся у порядку,передбаченому ст.. 268,280 КпАП України .

Враховуючи викладене ,суд вважає за необхідне скасувати постанову №491 від 22.10.2019р про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 по ст.. 210 ч 1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 119грн.

В іншій частині позовних вимог суд позивачу відмовляє,поскільки вважає дані вимоги безпідставними.

На підставі ст.210,251,268,283,288, 289 КпАП України,керуючись ст.. 5,9,10,118-123, 246-248 КАС України ,суд

В и р і ш и в :
Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову №491 від 22.10.2019р про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 по ст.. 210 ч 1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 119грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складений 25.12.2019р.

Суддя: С.І. Оладько