Справа № 340/2737/19
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/2737/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: селянське (фермерське) господарство "Дєдов" (27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Залізнична, 1Б, )

відповідач: Олександрівська селищна рада (27300, Кіровоградська область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, вул. Незалежності України, будинок 42А, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Селянське (фермерське) господарство "Дєдов" (надалі - СФГ "Дєдов"), через адвоката Кривенка М.П., звернулося до суду з позовом до Олександрівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що на підставі договору оренди землі №7 від 28.01.2009 року СФГ "Дєдов" прийняло в строкове платне користування невитребувану (нерозподілену) земельну частку (пай) - земельну ділянку №614 загальною площею 2,95 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Олександрівської селищної ради Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З метою упорядкування цієї земельної ділянки, присвоєння їй кадастрового номеру та державної реєстрації права оренди на неї, позивач неодноразово звертався до Олександрівської селищної ради із заявами від 09.04.2019 року, від 08.07.2019 року, від 03.09.2019 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на зазначену земельну частку (пай). Листом №717/01-16 від 07.10.2019 року відповідач повідомив про те, що вказані заяви були розглянуті на засіданні сесії Олександрівської селищної ради, однак рішення прийнято не було. З цих підстав представник позивача просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Олександрівської селищної ради щодо неприйняття рішення за заявами СФГ "Дєдов" від 08.07.2019 року та від 03.09.2019 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки №614 площею 2,95 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Олександрівської селищної ради та перебуває в оренді СФГ "Дєдов" на підставі договору оренди землі №7 від 28.01.2009 року;

- зобов`язати Олександрівську селищну раду прийняти рішення про надання СФГ "Дєдов" дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації цієї земельної ділянки.

Ухвалою судді від 06.11.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що заяви СФГ "Дєдов" про розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок, переданих йому в оренду як невитребувані паї, розглядалися на пленарних засіданнях Олександрівської селищної ради, зокрема 18.09.2019 року. Однак проект рішення про розроблення технічної документації не набрав достатньої кількості голосів та був відхилений. Стверджуючи, що Олександрівська селищна рада не вчиняла жодних дій щодо відмови позивачу у розгляді його звернень щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки №614, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій посилався на те, що рішення відповідача є необхідною умовою для проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, зокрема невитребуваних паїв, які перебувають у користуванні СФГ "Дєдов", а останній не заперечує проти того, щоб замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель виступала Олександрівська селищна рада. Проте оскільки відповідач протиправно ухиляється від прийняття відповідного рішення, представник позивача наполягав на задоволенні позову.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

СФГ "Дєдов" з 01.10.1992 року зареєстроване як юридична особа, основним видом його економічної діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. (а.с. 29 - 37)

Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області №40-р від 22.01.2008 року позивачу надано в оренду невитребувані земельні ділянки, на строк до моменту отримання їхніми власниками державних актів на право власності на земельну ділянку загальною площею 65,27 га, зокрема на земельну ділянку за №614 площею 2,95 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с. 19 - 20)

На підставі цього розпорядження між Олександрівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено договір оренди землі №7 від 28.01.2009 року, за яким останній отримав у строкове платне користування земельну ділянку №614, загальною площею 2,95 га (невитребувані паї), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області. (а.с. 15 - 18)

У квітні 2019 року позивач звернувся до Олександрівської селищної ради із заявою, в якій просив розглянути на черговій сесії селищної ради питання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на невитребувані земельні ділянки, зокрема на земельну ділянку за №614 площею 2, 95 га, що розташована на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області. Посилався на те, що розробка технічної документації необхідна для присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та внесення їх до Державного земельного кадастру. (а.с. 11)

Питання щодо надання СФГ "Дєдов" дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок (земельних часток паїв) розглядалося на засіданні тридцять сьомої сесії Олександрівської селищної ради сьомого скликання, яке відбулося 24.05.2019 року, але на голосування не виносилося та було знято з порядку денного. (а.с. 58)

Згодом позивач знову звернувся до Олександрівської селищної ради із заявами від 08.07.2019 року та від 03.09.2019 року, в яких просив розглянути на черговій сесії селищної ради питання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на невитребувані земельні ділянки, в тому числі на земельну ділянку за №614 площею 2, 95 га. (а.с. 12 - 13)

За наслідками розгляду цих заяв до порядку денного сорок першої сесії Олександрівської селищної ради сьомого скликання, яке відбулося 18.09.2019 року, включено питання "Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок (земельних часток паїв)". За наслідками голосування рішення з цього питання прийнято не було, оскільки за його проект проголосувало менше половини депутатів від загального складу депутатів ради, про що відповідач листом №717/01-16 від 07.10.2019 року повідомив позивача. (а.с. 14, 59)

Не погодившись з такими діями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи вказаний спір, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Використання нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв) врегульовано Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Так, відповідно до статті 13 цього Закону (у редакції, чинній на час укладення договору оренди землі від 28.01.2009 року) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Законом України від 10.07.2018 року №2498-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", який набрав чинності 01.01.2019 року, статтю 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" викладено у такій редакції:

"Стаття 13. Використання нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв)

Нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям)".

Формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав унормовано статтею 79-1 ЗК України.

Згідно з частинами 1-5 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про землеустрій", технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування; проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Статтею 19 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Згідно зі статтею 22 цього Закону землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видом документації із землеустрою є зокрема технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Як передбачено статтею 35 Закону України "Про землеустрій", інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Порядок проведення інвентаризації земель затверджується Кабінетом Міністрів України.

Інвентаризація масиву земель сільськогосподарського призначення проводиться з такими особливостями: а) підставою для проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення є: для земель державної власності - рішення органу виконавчої влади, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою; в інших випадках - рішення сільської, селищної, міської ради, на території якої знаходиться масив; б) при проведенні інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення здійснюються заходи щодо: внесення до Державного земельного кадастру відомостей про сформовані земельні ділянки, відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру; формування невитребуваних (нерозподілених) земельних ділянок; формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення під польовими дорогами; формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення під полезахисними лісовими смугами та іншими захисними насадженнями, які обмежують масив та земельні ділянки, розташовані уздовж масиву.

За результатами проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення відомості про такий масив та про земельні ділянки, розташовані в ньому (у разі їх формування або за відсутності відомостей про них у Державному земельному кадастрі), вносяться до Державного земельного кадастру, про що замовник документації із землеустрою письмово повідомляє власників та користувачів земельних ділянок.

Згідно з пунктом "в 1" частини 1 статті 57 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель включає зокрема рішення органу місцевого самоврядування, органу виконавчої влади про інвентаризацію земель (у разі проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення).

Постановою Кабінету Міністрів України №476 від 05.06.2019 року затверджено Порядок проведення інвентаризації земель (надалі - Порядок №476), який визначає вимоги щодо проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою та складання за її результатами технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель (далі - технічна документація).

Пунктом 2 Порядку №476 передбачено, що інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку №476 державна інвентаризація земель проводиться шляхом формування земельних ділянок незалежно від форми власності, визначення їх угідь та у разі потреби віднесення таких земельних ділянок до певних категорій для інформаційного наповнення Державного земельного кадастру.

Інвентаризація земель проводиться з урахуванням принципів плановості, достовірності та повноти даних, послідовності і стандартності процедур, доступності використання інформаційної бази, узагальнення даних з додержанням єдиних засад та технології їх оброблення.

Пунктами 5, 6 Порядку №476 передбачено, що об`єктами інвентаризації земель є територія України, територія адміністративно-територіальних одиниць або їх частин, масив земель сільськогосподарського призначення, окремі земельні ділянки.

Інвентаризація земель проводиться в межах адміністративно-територіальних одиниць, територій, межі яких визначені проектами формування територій і встановлення меж сільських, селищних рад, масивів земель сільськогосподарського призначення, окремих земельних ділянок.

Під час проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення здійснюються заходи, визначені статтею 35 Закону України "Про землеустрій".

Відповідно до пунктів 8, 9, 10, 11 Порядку №476 підставою для проведення інвентаризації земель є рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування щодо виконання відповідних робіт, договори, укладені між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками технічної документації (далі - виконавці), судові рішення.

Підставою для проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення є: для земель державної власності - рішення органу виконавчої влади, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою; в інших випадках - рішення сільської, селищної, міської ради, на території якої розташований масив.

Замовниками технічної документації можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим чи органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Виконавцями є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Для проведення інвентаризації земель замовник укладає з виконавцем договір про розроблення технічної документації.

Згідно з пунктами 26, 27 Порядку №476 за результатами проведення інвентаризації земель виконавцями розробляється технічна документація відповідно до статті 57 Закону України "Про землеустрій".

Технічна документація погоджується та затверджується в порядку, встановленому статтею 186 Земельного кодексу України.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами 1, 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами 1, 4 статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Відповідно до частини 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ати органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Як установлено судом, СФГ "Дєдов" як землекористувач невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки №614, переданої йому в оренду, неодноразово звертався до Олександрівської селищної ради, на території якої вона розташована, із заявами, у яких просив прийняти рішення про проведення інвентаризації цієї земельної ділянки з метою її формування як об`єкта цивільних прав та внесення відомостей про неї до Державного земельного кадастру.

Вказане питання розглядалося на засіданні сорок першої сесії Олександрівської селищної ради сьомого скликання, яке відбулося 18.09.2019 року. На голосування був поставлений проект рішення "Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок (земельних часток (паїв)". Згідно з наданим відповідачем протоколом засідання сесії від 18.09.2019 року при голосуванні пропозиції щодо прийняття проекту рішення із 14 присутніх депутатів селищної ради (від загального складу ради - 26 депутатів) проголосували "за" - 11, "проти" - 1, утрималися від голосування 2 депутатів, не голосував - 1 депутат, а відтак рішення прийнято не було. (а.с. 59)

Таким чином, наразі питання щодо проведення інвентаризації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, якою користується позивач, не вирішено, а рішення щодо виконання відповідних робіт із землеустрою чи про надання дозволу на розробку документації із землеустрою відповідачем не прийнято.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Тож суд погоджується з доводами позивача, що у спірних правовідносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки за заявами позивача про розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, у встановлений Законами України "Про землеустрій", "Про місцеве самоврядування в Україні" спосіб не прийняв жодного рішення.

Визначаючи спосіб захисту права позивача, порушеного протиправною бездіяльністю відповідача, суд керується пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України, відповідно до якої у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статі 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд вважає, що порушене право позивача має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача розглянути подані ним заяви про розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки та прийняти за ними відповідне рішення.

Суд вбачає за доцільне на підставі частини 6 статті 245 КАС України визначити відповідачу розумний строк виконання рішення суду в зобов`язальній частині - не пізніше 30 календарних днів з дня набрання ним законної сили.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд дійшов до таких висновків.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановленому законом.

Відповідно до абзацу 9 частини 1 статті 371 КАС України рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктом 1 частини 1 статті 263 цього Кодексу, виконуються негайно.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина 4 статті 372 КАС України).

Відповідно до частин 1, 8 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З огляду на з`ясовані у даній справі обставини та визначений судом спосіб захисту прав позивача, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1921 грн., які, зважаючи на задоволення позову, слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, у ході розгляду справи представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача за користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5350 грн.

Відповідно до статті 134 КАС України ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Представник позивача на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу адвоката надав такі документи: договір про надання правової допомоги від 01.02.2019 року, укладений між позивачем та адвокатським бюро "Кривенка Михайла Петровича", додаток №5 до цього договору, акт №11/19-1 прийняття-передачі наданих послуг від 02.12.2019 року, рахунок-фактуру №11/19-1 від 02.12.2019 року, детальний опис робіт (наданих послуг) №12/12-1 від 12.12.2019 року, платіжне доручення №3410 від 09.12.2019 року. (а.с. 69 - 82)

У детальному описі робіт (наданих послуг) наведено такий опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та їх вартість: проведення зустрічі з клієнтом на предмет з`ясування обставин справи, правовий аналіз наданих клієнтом документів, аналіз законодавства, надання усного висновку з питань правозастосування з урахуванням актуальної судової практики, узгодження правової позиції з клієнтом - 350 грн.; розроблення, структуризація та складання позовної заяви, виготовлення копій позовних матеріалів, подання документів до суду, складання та подання відповіді на відзив, направлення його іншим учасникам справи - 5000 грн.

Суд вважає, що такі послуги адвоката як проведення зустрічі з клієнтом на предмет з`ясування обставин справи, правовий аналіз наданих клієнтом документів, аналіз законодавства, надання усного висновку з питань правозастосування з урахуванням актуальної судової практики, узгодження правової позиції з клієнтом охоплюються послугою щодо складання позовної заяви, вартість якої разом з вартістю послуг щодо виготовлення копій позовних матеріалів, подання документів до суду, складання та подання відповіді на відзив становить 5000 грн.

Відтак, суд визнає підтвердженими, співмірними та такими, що пов`язані з розглядом даної справи, витрати позивача на правничу допомогу адвоката на суму 5000 грн., які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 257 - 263, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов селянського (фермерського) господарства "Дєдов" (27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Залізнична, 1Б, ) до Олександрівської селищної ради (27300, Кіровоградська область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, вул. Незалежності України, будинок 42А, ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Олександрівської селищної ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяв селянського (фермерського) господарства "Дєдов" від 08.07.2019 року та від 03.09.2019 року про розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки №614 площею 2,95 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області.

Зобов`язати Олександрівську селищну раду не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяви селянського (фермерського) господарства "Дєдов" від 08.07.2019 року та від 03.09.2019 року про розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки №614 площею 2,95 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, та прийняти відповідне рішення.

Стягнути на користь селянського (фермерського) господарства "Дєдов" судові витрати на сплату судового збору в сумі 1921 гривня та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Олександрівської селищної ради.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш