Справа № 280/3355/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/3355/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року (головуючий суддя Новікова І.В.)

у справі № 280/3355/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення позивачу розміру пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати (доходу) по Україні, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії за вислугу років;

зобов`язати відповідача з 17.05.2019 призначити позивачу пенсію за віком, на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки (2016-2018 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, з проведенням відповідного перерахунку та виплати пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, право на отримання якої встановлене п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.08.2010 позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991, яка призупинена позивача у зв`язку з працевлаштуванням на посаду викладача. Досягнувши пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до цього Закону. Зазначає, що Пенсійним фондом неправомірно під час призначення пенсії за віком, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», взято показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2015-2017 роки, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2019 році пенсія повинна розраховуватись із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки. У зв`язку з призначенням пенсії за віком вперше позивач вважає, що має право на виплату одноразової грошового допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2019 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати (доходу) по Україні, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 18.05.2019 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки (2016-2018 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, з проведенням відповідного перерахунку та виплати пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд встановив, що у спірному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу вже призначалась пенсія за вислугу років до моменту виникнення права на призначення пенсії за віком, тому у неї відсутнє право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячний пенсій, право на отримання якої встановлено п. 7.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що дійсно позивачем подавалась заява про призначення пенсії за вислугу років, проте позивач не отримувала жодних коштів, оскільки відразу написала заяву про припинення нарахування такої пенсії у зв`язку з працевлаштуванням. Вважає, що оскільки фактично її вислуга продовжилась, позивач має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ст.311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, з 20.08.2010 позивач перебуває на пенсійному обліку в Центральному об`єднаному УПФУ м. Запоріжжя, у зв`язку із призначенням пенсії за вислугу років, відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику освіти.

20 травня 2019 року позивачем до Центрального об`єднаного УПФУ м.Запоріжжя подано заяву про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За заявою від 20.05.2019, Центральним об`єднаним УПФУ м.Запоріжжя позивачу з 20.05.2019 призначено пенсію за віком.

30 травня 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просила перерахувати пенсію за віком, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки.

Листом Центрального об`єднаного УПФУ м.Запоріжжя від 13.06.2019 №378/К-9 позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії, оскільки відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Також, позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність права позивача на отримання грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV.

Згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, та механізм її виплати визначені Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Пунктом 5 цього Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Виходячи з наведених норм, судом першої інстанції вірно вказано, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного страхового стажу, а також фактом неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

Синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку № 1191 свідчить, що отримання особою до виходу на пенсію за віком будь-якого виду пенсії в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, є перешкодою для призначення спірної грошової допомоги.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, станом на момент виникнення у позивача права на пенсію за віком, вона не отримувала будь-якого іншого виду пенсій.

Так, судом встановлено, що дійсно позивачу до призначення пенсії за віком, 20.08.2010 призначено пенсію за вислугу років, виплата якої 27.08.2010 припинена за заявою позивача у зв`язку з працевлаштуванням на посаду викладача.

Відповідно до протоколу нарахування пенсії від 21.09.2010 (а.с.42), позивачу за період з 20.08.2010 по 27.08.2010 нараховано 222,45 грн., та направлено на відділення поштового зв`язку для отримання, проте сума пенсії не отримана позивачем і повернута відділенням поштового зв`язку на рахунки Пенсійного фонд. Вказаний факт підтверджено відповідачем у відзиві на позову заяву. (а.с.31)

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки правова конструкція норми пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» містить посилання на те, що перешкодою для призначення грошової допомоги є факт отримання особою пенсії саме на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком, а в спірному випадку позивачем не отримано жодного виду пенсії, позивач має право на грошову допомогу відповідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність права позивача на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 280/3355/19 скасувати в частині відмови в задоволених вимог.

Прийняти нове рішення про задоволенні позовних вимог в цій частині.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 280/3355/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили згідно ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та в строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко