Справа № 937/8701/19
Суддя: Купавська Н. М.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 27.11.2019
Справа № 937/8701/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

за участю секретаря Бєгушевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Арзуманяна Арута Норіковича про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП, а справу провадженням закрити. При цьому позивач зазначає, що 12.10.2019 відповідачем винесено постанову серії ЕАк №1614303 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Позивач вважає, що під час розгляду справи відповідач, всупереч вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, порушив порядок розгляду справи, не роз`яснив йому права, а також не надав можливість заявити клопотання про забезпечення участі у розгляді справи захисника. Крім того, він вважає, що оскільки в Україні до фіксації порушення швидкості руху автомобіля допущений лише технічний засіб TruCam LTI20/20, тоді як відповідач здійснював фіксацію за допомогою технічного приладу TruCam ТС00571, який до того ж знаходився у руках інспектора.

Крім того, фабула постанови не містить відомостей стосовно дорожнього знаку, яким обмежена швидкість на вказаній ділянці дороги, жодних доказів, які б свідчили, що на зазначеній ділянці автодороги діє обмеження швидкості руху, відповідачем не надано. У зв`язку з чим він вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а справа закриттю.

В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Однак в матеріалах справи наявні заперечення, в яких відповідач з позовом не погоджується, оскільки позивачем було порушено дозволену швидкість руху автомобіля. Швидкість вимірювалась технічним пристроєм TruCam ТС00571, який в експлуатації не заборонений чинним законодавством, пройшов повірку, що підтверджується відповідним Свідоцтвом чинним до 06.12.2019. Оскільки позивачем було скоєно порушення правил дорожнього руху, відносно нього складено адмінпротокол та накладено штраф. Відповідач вважає, що постанова ним винесена законно, у зв`язку з чим просить в позові відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАк №1614303, від 12 жовтня 2019 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом Кіа СЕЕ'D, державний номерний знак НОМЕР_1 , о 10 годині 48 хвилин 12 жовтня 2019 року в м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 78, де максимально дозволена швидкість руху складає 50 км/год, рухався зі швидкістю 78 км/год, чим перевищив дозволену швидкість на 28 км/год, чим порушив п.п.1.2.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась на приладі TruCam ТС00571. У зв`язку з цим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. /а.с.5/.

З копії цієї постанови видно, що до неї жодних документів (доказів, пояснень) не додається, на зворотній стороні постанови міститься підпис особи, яка винесла постанову та порядок сплати штрафу (а.с.5).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено, зокрема, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Як передбачено ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У цьому випадку уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення виноситься постанова.

Процедура оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вказує на те, що посадовою особою йому не було роз`яснено його права та порушено право на захист.

Як передбачено ч 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дійсно, за змістом ч.5 ст.258 КУпАП відповідач не був зобов`язаний складати протокол у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, він мав право це зробити. У випадку, коли особа заперечує факт вчинення правопорушення, саме протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом його вчинення.

Цей же протокол був би доказом роз`яснення позивачу прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. У цьому ж протоколі позивач мав би змогу надати свої пояснення і це було б належним чином зафіксовано.

За відсутності протоколу, а також інших доказів, які б підтверджували роз`яснення позивачу прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, суд не може спростувати його доводи про те, що працівником поліції не було вчинено зазначених дій. Ці обставини також не підтверджені жодними доказами. В наданій постанові пункт про роз`яснення прав відсутній, а також підпис про роз`яснення прав особі, яка притягається до адмінвідповідальності. А це є порушенням вищевказаної Інструкції, до якої є додаток зразку постанови і там присутній пункт про роз`яснення прав порушнику.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Також, Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому, Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, СТАДІЯ ФІКСАЦІЇ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ ТА ФОРМУВАННЯ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ Є ОБОВ`ЯЗКОВОЮ І МАЄ ПЕРЕДУВАТИ ТАКОМУ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Крім того, суд вказує, що словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Співставляючи вищезазначене з встановленими обставинами справи суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд справи про адміністративне правопорушення від імені органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення саме інспектором чи інспекторами патрульної поліції, які виявили правопорушення, не заборонений, однак він є небажаним.

Якщо особа заявляє обґрунтовані клопотання про ознайомлення зі справою, про допуск захисника, про приєднання доказів тощо, то ці клопотання мають бути розглянуті, а права особи, яка притягується до відповідальності, забезпечені.

Лише після цього особа, яка розглядає справу, має оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Це пов`язано з тим, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Негайний розгляд справи без складання адміністративного протоколу чи документування у інший спосіб того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, також ставить під сумнів правомірність винесеної постанови, що є самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування.

Отже, з наведених норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Також, особі, яка підозрюється у його скоєнні роз`яснюються її права, визначені статтями 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Зазначені права особа має, як на стадії формування матеріалів справи та її доказової бази, так і на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що жодних матеріалів адміністративної справи до моменту початку розгляду справи про адміністративне правопорушення складено не було, однак працівник поліції мав право це зробити.

На спростування твердження позивача про те, що права йому не були роз`яснені відповідач не надав жодних доказів протилежного (відеозапису, розписки тощо).

Відповідачем суду, як доказ, було надано конверт з СD-диском з відеозаписом та роздруківку керування позивачем автомобіля, який судом було досліджено.

Натомість суд не може вважати зазначений диск та роздруківку належним та допустимим доказом у даному випадку, оскільки він був виготовлений після розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому, не враховувався і не міг бути врахований відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, з оскаржуваної постанови не вбачається, що відеозапис враховувався як доказ при її прийнятті, а сам відеозапис не містить процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: дотримання інспектором вимог ст. 279 КУпАП щодо роз`яснення позивачу його прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП.

Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Зважаючи на наявність суттєвих порушень процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 19, 72, 73, 77, 241- 256, 286 КАС України, ст.ст. 22, 33, 122, 280, 287, 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Арзуманяна Арута Норіковича про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕАк №1614303), винесену 12 жовтня 2019 року інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Арзуманян Арутом Норіковичем щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу в розмірі 255 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: