Справа № 160/8463/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 року Справа № 160/8463/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вакулівскої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправним та скасування акту обстеження земельної ділянки від 19.02.2019 року, -
02.09.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Вакулівскої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування - Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 07.11.2018 року про неможливість узгодити межі земельної ділянки в натурі у зв`язку з ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки;
- зобов`язати Вакулівську сільську раду Софіївського району Дніпропетровської області узгодити межі земельної ділянки в натурі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки;
- визнати протиправним та скасувати акт обстеження земельної ділянки від 19.02.2019 року виконавчого комітету Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вважає протиправною бездіяльність Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 07.11.2018 року про неможливість узгодити межі земельної ділянки в натурі, у зв`язку з ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки, а також протиправним акт обстеження земельної ділянки від 19.02.2019 року виконавчого комітету Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Адже, за його поясненнями, він звертався до відповідача за погодженням меж земельної ділянки для подальшого затвердження проекту землеустрою. З 2016 року його звернення залишались без розгляду та лише за допомогою звернень на урядову гарячу лінію 1545, на чергову заяву від 07.11.2018 року щодо неможливості узгодити межі земельної ділянки в натурі, у зв`язку з ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки, комісією Вакулівської сільської ради проведено обстеження земельної ділянки та складено акт обстеження від 19.02.2019 року, який отримано позивачем 26.02.2019 року. Як пояснив позивач, йому було рекомендовано подати проект землеустрою на експертизу, але з умовою залишення ґрунтової дороги для проїзду сільськогосподарської техніки та обробітку земельних ділянок їхніми власниками. Позивач вважає, що відповідач допустив бездіяльність не розглянувши у встановлений законом строк його заяву від 07.11.2018 року. Адже, заяву було розглянуто ним лише 19.02.2019 року, тобто з порушенням тижневого строку з дня подання заяви, що визначено у ст. 159 Земельного кодексу України. При цьому, позивач зазначив, що порушене ним у заяві питання не вирішено, бо не погоджено межі земельної ділянки сільською радою.
Ухвалою суду від 09.09.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу - відповіді на відзив.
У встановлений судом строк відповідач, заперечуючи проти позову, надав свої письмові пояснення та відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що після звернення позивача, ним було проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що суміжні землевласники (землекористувачі) - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відмовляються підписувати акт визначення та погодження меж земельної ділянки без пояснення причини відмови підписання. З урахуванням цього, позивачу було рекомендовано подати проект землеустрою на експертизу, але за умовою залишення ґрунтової дороги для проїзду сільськогосподарської техніки та обробітку земельних ділянок їхніми власниками. Тому, з огляду на те, що обов`язковою умовою для надання згоди на погодження меж земельної ділянки є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, відповідач не може впливати на них та зобов`язувати підписувати акт приймання-передачі межових знаків на зберігання.
З урахуванням викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.
У встановлений судом строк позивач відповіді на відзив не надавав.
Суд, враховуючи положення ст. 257, ст. 261, ст. 262 КАС України, суд розглянув цю адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо неможливості узгодити межі земельної ділянки в натурі, у зв`язку ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки. У вказаній заяві позивач просив відповідача розглянути земельний спір колегіально комісією з питань землекористування за його участю та за участю землевласників (землекористувачів) суміжних земельних ділянок: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Так, суд зазначає, що з копії Проекту землеустрою від 2013 року щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 , вбачається, що акт приймання-передачі межових знаків на зберігання не підписано землевласниками (землекористувачами): суміжних земельних ділянок, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .
Як зазначив відповідач та це підтверджується матеріалами справи, 19 лютого 2019 року комісія Вакулівської сільської ради, в присутності суміжних землевласників, виїхавши на місце, встановила, що суміжні землевласники - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовляються підписувати акт визначення та погодження меж земельної ділянки без пояснень причини відмови підписання. Тому, комісія рекомендувала ОСОБА_1 подати проект землеустрою на експертизу, але з умовою залишення ґрунтової дороги для проїзду сільськогосподарської техніки та обробки земельних ділянок їхніми власниками. За результатами обстеження земельної ділянки складений акт від 26.02.2019 року № 146/02-16.
Проте, позивач, вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розгляду його звернення від 07.11.2018 року про неможливість узгодити межі земельної ділянки в натурі, у зв`язку з ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки, а також, вважаючи протиправним акт обстеження земельної ділянки, звернувся до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав чи інтересів на погодження меж земельної ділянки.
Суд, вирішуючи спір по суті, виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян. Одними з основних принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян та забезпечення: гарантій прав на землю.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: передача земельних ділянок комунальної власності, у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.
Відповідно до ст. 159 Земельного кодексу України, земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.
Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.
Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.
У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання.
Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

В статті 79 Земельного кодексу України міститься визначення терміну «земельної ділянки» як частини земної поверхні з встановленими межами, певним місцем розташування, визначеними щодо неї правами. Механізм формування земельної ділянки як певного об`єкту цивільних прав визначено законодавцем у статті 79-1 Земельного кодексу України та полягає у визначенні її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Державній реєстрації у Державному земельному кадастрі підлягають сформовані земельні ділянки.

Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці:

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом):

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок:

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки:

матеріали перенесення меж земельно: ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

Аналіз викладених вище норм вказує, що однією із обов`язкових умов для погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та їх затвердження в порядку, встановленому Земельним кодексом України, є погодження меж земельної ділянки з землевласниками (землекористувачами). Тому, враховуючи, що суміжні землевласники (землекористувачі): ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відмовляються підписувати акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що підтверджується матеріалами справи, суд бере до уваги твердження відповідача проте, що сільська рада не може зобов`язувати їх підписати вказаний акт та, відповідно, узгодити межі земельної ділянки в натурі.

Суд зазначає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року, справа № 342/158/17.

Таким чином, враховуючи, що відповідач вчинив дії щодо розгляду заяви позивача та вирішення земельного спору, надав свої рекомендації щодо його розв`язання, суд не вбачає ознак того, що відповідач допустив бездіяльність щодо розгляду звернення позивача. Водночас, суд враховує те, що такі дії були вчинені не у встановлений законом строк, тобто до моменту вчинення відповідачем дій щодо розгляду звернення, відповідач допустив бездіяльність щодо нерозгляду звернення ОСОБА_1 від 07.11.2018 року про неможливість узгодити межі земельної ділянки в натурі, у зв`язку з ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки, у встановлений законом строк.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи в частині, що стосується розгляду звернення про розгляд заяви щодо вирішення земельних спорів. Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині щодо визнання протиправною бездіяльності Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області щодо нерозгляду звернення ОСОБА_1 від 07.11.2018 року про неможливість узгодити межі земельної ділянки в натурі, у зв`язку з ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки, у встановлений законом строк. Проте, враховуючи, що відповідач після звернення позивача фактично провів обстеження земельної ділянки та встановив, що суміжні землевласники ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 відмовляються підписувати акт визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі (місцевості), та надав позивачу відповідні рекомендації, що викладені в акті обстеження, то суд не вбачає в діях ознак протиправності. Адже, звернення позивача фактично було розглянуто та вирішено, тому позовні вимоги щодо зобов`язання Вакулівсьої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області узгодити межі земельної ділянки в натурі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки; визнання протиправним та скасування акту обстеження земельної ділянки від 19.02.2019 року виконавчого комітету Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, а саме: в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області щодо нерозгляду звернення ОСОБА_1 від 07.11.2018 року про неможливість узгодити межі земельної ділянки в натурі, у зв`язку з ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки, у встановлений законом строк, позов підлягає задоволенню, у задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ст. 139 КАС України судові витрати у справі не розподіляються, бо позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід 2 групи, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .

Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вакулівскої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправним та скасування акту обстеження земельної ділянки від 19.02.2019 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області щодо нерозгляду звернення ОСОБА_1 від 07.11.2018 року про неможливість узгодити межі земельної ділянки в натурі, у зв`язку з ненаданням суміжними користувачами згоди на погодження меж земельної ділянки, у встановлений законом строк.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Судові витрати у справі не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст рішення у повному обсязі складено 11.11.2019 року.

Суддя І.О. Лозицька