Справа № 752/7163/19
Суддя: Мазур Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/7163/19
Провадження № 2-а/752/318/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.12.2019 року Голосіївський районний суд м. Києвау складі судді Мазура Ю.Ю., за участю секретаря Воробйова І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетської Альони Сергіївни, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1027502 від 30.03.2019, винесену Інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетською Альоною Сергіївною відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.03.2019 Інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетською Альоною Сергіївною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1027502 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255,00 грн.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, оскільки позивач рухався з допустимою швидкістю в межах правил дорожнього руху, а також те, що у відповідача відсутні належні та допустимі докази того, що зафіксована відповідачем швидкість має відношення саме до водія ОСОБА_1 .

Крім того, зазначені відповідачем відомості були зафіксовані з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI «TruCAM 20/20», який є виключеним з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362.

Разом з цим, Інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Мечетська Альона Сергіївна не має повноважень на складання постанови у справах про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вказаних обставин, вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 30.09.2019 позивач не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження. На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

30.08.2019 року на адресу суду від представника відповідача УПП в Полтавській області ДПП надійшла заява, в якій він просить відмовити у задоволенні позову повністю та повідомити його про прийняте рішення.

Також, 30.08.2019 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетської Альони Сергіївни, в якому вона просить провести розгляд без її участі та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що інспектор поліції при складанні оскаржуваної постанови, діяв, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою у відповідності до ст.ст. 252, 276, 283 КпАП України. Крім того, зазначає, що лазерний вимірювач швидкості автотранспортних засобів LTI «TruCAM 20/20» (серійний номер ТС000344) при складанні оспорюваної постанови був використаний правомірно.

Разом з тим, 30.09.2019 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідачем не спростовані його твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Крім того, доводи, які містяться у ньому, не відповідають фактичним обставинам справи і не доводять вину позивача, оскільки ОСОБА_1 вважає, що безпечно рухатися з дотриманням встановленого Правилами дорожнього руху ліміту швидкості можливо у тому випадку, коли всі транспортні засоби у потоці рухаються з додержанням такого ліміту, якщо ж швидкість авто буде меншою від швидкості потоку - то це створює загрозу виникнення дорожньо-транспортних пригод.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.03.2019 Інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетською Альоною Сергіївною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1027502 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255,00 грн.

Як вбачається із вказаної постанови, 30.03.2019 о 10 год. 46 хв. водій керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Hyndai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 78 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 28 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху «TruCAM LTI20/20, TC000344», додається фотоправопорушення, відеободікамери 00110, чим порушив п. 12.4 ПДР України, а саме у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність доказів про вчинення адміністративного правопорушення, а саме фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС 000344, на якому зафіксовано, що автомобіль із номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 78 км/год.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він керував автомобілем на автомобільній дорозі з допустимою швидкістю для руху у відповідності до ПДР України.

Окрім того, позивач в позовній заяві зазначив, що 30.03.2019 реєстратор перестав функціонувати.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Однак, в позовній заяві позивач посилається на неправомірність складеної постанови відносно нього, оскільки позивач рухався з допустимою швидкістю та не порушував правил дорожнього руху, у відповідачів відсутні належні та допустимі докази того, що зафіксована відповідачем швидкість має відношення саме до водія ОСОБА_1 . Разом з тим, вищезазначена постанова винесена неуповноваженою особою на складання постанови у справах про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Крім того, стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч.1-3 ст. 122 КУпАП працівниками Органів Національної поліції.

Зі змісту статті 276 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Судом встановлено, що Інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетською Альоною Сергіївною постанову серіїЕАВ № 1027502 від 30.03.2019 винесено правомірно за місцем вчинення адміністративного правопорушення та за місцем несення служби інспектором патрульної поліції.

В якості підстав обґрунтування позовних вимог позивач, зазначає, що вищезазначена постанова була складена з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів «TruCAM LTI20/20», який є виключеним з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС 000344, на якому зафіксовано, що автомобіль із номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 78 км/год.

При цьому, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Міжперевірочний інтервал, установлений під час затвердження типу вимірювача, - не більше одного року.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13558, виданого 14.12.18 ДП «Укрметртестстандарт» та чинного до 14.12.2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000344, є придатним до застосування.

При цьому, можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 №04/02/03-3008.

Отже, лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTІ 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак.

Так, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 зазначений пристрій TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Оскільки, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства.

З огляду на викладене, посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCAM LTI 20/20, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, стороною відповідача Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетської Альони Сергіївни доведено правомірність дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено факту неправомірності дій щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а відповідачем доведено правомірність складання оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 241-244, 246 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мечетської Альони Сергіївни, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення суду складено 06 грудня 2019.

Суддя: Ю.Ю. Мазур