Справа № 480/4522/19
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 р. Справа №480/4522/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,

представника позивача - Кучменко С.В.,

представника відповідача - Будакова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4522/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якому просить зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.

Свої вимоги мотивував тим, що відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою суперечить нормам Земельного кодексу України. Так, зазначає, що відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Посилається на те, що відповідно до ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної території. Наголошує на тому, що оскільки встановлених ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України вичерпних підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою не було, то висновком Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 20.12.2018 № 15168/82-19 проект землеустрою щодо відведення позивачу вказаної ділянки у власність було погоджено. Як зазначено у цьому висновку, проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. Однак, відповідач після отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не затвердив проект землеустрою земельної ділянки.

Ухвалою суду від 11.11.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

22.11.2019 відповідачем по справі надано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши про те, що наказом ГУ Держгеокадастру позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, яка була самостійно визначена ним у викопіюванні, доданому до клопотання. Розроблений проект землеустрою було подано до ГУ Держгеокадастру для затвердження, однак в ході аналізу наданих документів було встановлено розбіжність між конфігурацією та місцезнаходженням земельної ділянки, яку бажав отримати позивач, та земельною ділянкою, на яку було розроблено проект землеустрою. Таким чином, на думку представника відповідача, позивачем розроблено проект землеустрою на земельну ділянку, дозвіл на яку не надавався.

Також представник відповідача у відзиві зазначив, що Головним управлінням на виконання вимог рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 по справі № 480/248/19 було повторно розглянуто заяву позивача від 28.12.2018 та рішенням, викладеним у формі листа від 03.06.2019 № Є-452/0/5-19/356/6-19, відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, оскільки відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 02.11.2018 № 18-8618/16-18-СГ дозвіл на розроблення проекту землеустрою надавався на іншу земельну ділянку. Беручи до уваги ті обставини, що позивачем до ГУ Держгеокадастру у Сумській області був поданий проект землеустрою на земельну ділянку, на яку відповідач не надавав дозволу на розроблення проекту землеустрою, а отже, при розгляді заяви встановлено розбіжність щодо місця розташування бажаної земельної ділянки, Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області прийнято рішення про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :05:004:0756 ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.

Крім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що вимога зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою є втручанням у дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Суд не вправі зобов`язати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із земельним законодавством України можуть здійснюватися лише за його розсудом (а.с. 31-33).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою від 14.06.2017 (зареєстрована в ГУ Держгеокадастру 16.06.2017 за № 7987) та просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 15).

Наказом ГУ Держгеокадастру від 02.11.2018 № 18-8618/16-18-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 16).

За замовленням позивача ФОП ОСОБА_2 було розроблено проект землеустрою (а.с. 14). Земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі, присвоєно кадастровий номер - :05:004:0765.

Проектна документація погоджена начальником міськрайонного управління в м. Суми та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Головенко І.Л., про що свідчить підпис даної особи в проектній документації, зокрема по контурній експлікації (а.с.17).

Згідно з висновком від 20.12.2018 підготовлений проект землеустрою погоджено у встановленому законом порядку експертом ГУ Держгеокадастру в Рівненській області Панасюк М.В. та проект відповідає вимогам законодавства та прийнятим до нього нормативно-правовим актам (а.с. 21).

28.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою (зареєстрована 29.12.2018 за № Є-16947/0/94-18), у якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки, загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 37).

Листом від 09.01.2019 № Є-16947-131/21-19 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що бажана земельна ділянка, на яку йому було надано дозвіл на розроблення проекту її землеустрою, має інше місце розташування ніж земельна ділянка, на яку виготовлено проект землеустрою. Позивачу було запропоновано звернутись до виконавця робіт із землеустрою для доопрацювання проекту (а.с. 38).

Позивач, не погодившись з таким рішенням ГУ Держгеокадастру у Сумській області, оскаржив його в судовому порядку.

Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі № 480/248/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2018, зареєстровану Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області 29.12.2018 №Є-16947/0/94-18, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти відповідне рішення (а.с. 41-43).

21.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою (зареєстрована 21.05.2019 за № Є-452/0/5-19), у якій просив, враховуючи рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/248/19, яке набрало законної сили 11.05.2019, повторно розглянути його заяву від 28.12.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області за межами населеного пункту (а.с. 39).

Листом від 03.06.2019 №Є-452/0/5-19/356/6-19 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі № 480/248/18 Головним управлінням було повторно розглянуто наданий проект землеустрою, при розгляді якого встановлено, що раніше виявлена розбіжність між конфігурацією та місцем знаходження бажаної земельної ділянки вказана в листі С-16947-131/21-19 від 09.01.2019 не виправлена. Також позивачу запропоновано звернутись до виконавця робіт із землеустрою для доопрацювання проекту (а.с. 40).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - Земельний кодекс України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначається порядок безоплатної приватизації земельних ділянок.

Так, зокрема, частинами 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Згідно з ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина 6 ст. 186-1).

Відповідно до ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Як встановлено судом, висновком від 20.12.2018 проект землеустрою ОСОБА_1 погоджено експертом ГУ Держгеокадастру в Рівненській області, зокрема вказано, що проект відповідає вимогам законодавства та прийнятим до нього нормативно-правовим актам (а.с. 21).

Частина 9 ст. 118 Земельного кодексу України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 статті 118).

У даному випадку, не зважаючи на те, що позивачем було подано до ГУ Держгеокадастру погоджений проект землеустрою, будь-якого рішення про його затвердження та надання ОСОБА_1 земельної ділянки у власність чи відмову у такому затвердженні відповідачем прийнято не було.

Суд погоджується із твердженням представника відповідача, що в разі невідповідності положень проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації відповідач має право згідно ч. 6 ст. 186-1 ЗК України відмовити в погодженні проекту землеустрою.

У той же час, листи ГУ Держгеокадастру від 09.01.2019 № Є-16947-131/21-19 та від 03.06.2019 № Є-452/0/5-19/356/6-19 не є рішенням про відмову в затвердженні проекту землеустрою в розумінні частини 9 ст. 118 Земельного кодексу України.

Суд зауважує, що на стадії затвердження проекту землеустрою у ГУ Держгеокадастру відсутні повноваження щодо повернення проекту для його доопрацювання виконавцем робіт. Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ГУ Держгеокадастру прийнято не було.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 №600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому, пунктом 123 Типової інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Отже положеннями вказаних нормативно-правових актів передбачено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

У даному випадку позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру не із зверненням, а із відповідною заявою (клопотанням) про затвердження землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, за наслідками розгляду якої відповідач повинен був прийняти відповідне управлінське рішення у формі наказу, однак, як свідчать матеріали справи, лише направив позивачу відповіді у формі листів.

Враховуючи те, що відповідачем в порушення приписів чинного законодавства не було прийнято належного рішення за результатами розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою у формі наказу, це свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Таким чином, відповіді, викладені у листах відповідача від 09.01.2019 № Є-16947-131/21-19 та від 03.06.2019 № Є-452/0/5-19/356/6-19, є бездіяльністю, оскільки вищезазначеними нормами права не закріплено за суб`єктом владних повноважень права утримуватись від прийняття відповідного рішення за результатом розгляду питання про затвердження проекту землеустрою.

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Згідно із пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 ч. 4 ст. 245 КАС України).

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені Земельним кодексом України, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2018 р., зареєстровану Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області 29.12.2018 р. № Є-16947/0/94-18 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти відповідне рішення у формі наказу відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області суму судового збору в розмірі 768,40 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 05.11.2019 (а.с. 4).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо неприйняття наказу за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.12.2018р., зареєстрованої Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області 29.12.2018р. №Є-16947/0/94-18 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2018р., зареєстровану Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області 29.12.2018р. №Є-16947/0/94-18 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти відповідне рішення відповідно до вимог законодавства.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва,25, і.к. 39765885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. сорок коп.)

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 23 грудня 2019 року.

Суддя О.О. Осіпова