Справа № 752/8191/19
Суддя: Мазур Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/8191/19
Провадження № 2-а/752/357/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.12.2019 року Голосіївський районний суд м. Києвау складі судді Мазура Ю.Ю., за участю секретаря Воробйова І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, Інспектора роти № 3 батальйону № 2 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лісовського Олександра Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить поновити строк на оскарження постанови, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 734239 від 21.03.2019, винесену Інстпектором роти № 3 батальйону № 2 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лісовським О.Ю. відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що 21.03.2019 Інспектором патрульної поліції роти №3 батальйону №2, полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лісовським О.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 734239 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510,00 грн.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, оскільки позивач зазначає, що здійснюючи виїзд з прибудинкової території (двору) будинку по проспекту Лобановського 150 «Д» на проспект Лобановського водій в будь-якому випадку перетинає смугу руху маршрутних транспортних засобів, що дозволено п. 17.2 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 , 21.03.2019 року, здійснюючи виїзд зі свого будинку та користуючись правом, наданим пунктом 17.2 Правил дорожнього руху, заїхав на смугу маршрутних транспортних засобів з увімкненим сигналом повороту ліворуч та намагався перелаштуватись в другу смугу руху. Проте, водії, що рухались в другій смузі руху не давали можливості позивачу ОСОБА_1 змінити смугу руху у зв`язку із чим останній зі швидкістю 5 км/год продовжував рух поки хтось із водіїв другої смуги руху не дасть можливість перелаштуватись у середню. Також зазначив, що враховуючи, що водії інших транспортних засобів не давали позивачу можливості виїхати на дорогу в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки останній керувався п. 17.2 ПДР. Відстань від виїзду з двору та до зупинки транспортного засобу становить 20-30 метрів, що також вбачається із адреси будинку проживання ОСОБА_1 та адреси вчинення адміністративного правопорушення (проспект Лобановського 150 «Д» та 152). Враховуючи зазначене, позивач вважає, що у відповідача відсутні належні та допустимі докази умислу позивача та того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення з необережності, оскільки виїзд на смугу руху маршрутним транспортним засобом позивачем був здійснений у відповідності до п. 17.2 ПДР з метою виїзду на дорогу, а не з метою руху по вказаній смузі.

З урахуванням вказаних обставин, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 23.09.2019 позивач та представник відповідача не заперечували проти розгляду справи в порядку письмового провадження. На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.03.2019 Інспектором роти № 3 батальйону № 2 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лісовським О.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, НК № 734239 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510,00 грн.

Як вбачається із вказаної постанови, 21.03.2019 о 09 год. 21 хв. в м. Києві, просп. Лобановського, 152, водій керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух по смузі призначеній для руху маршрутних транспортних засобів позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 3 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Суду не вдається встановити, що у діях, які кваліфіковані відповідачем за ч. 3 ст. 122 КУпАП є склад правопорушення, адже відповідачем не надано до суду жодних додатків до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини порушення позивачем.

Відповідачами до суду не надіслано будь-яких заперечень, які могли б спростовувати твердження позивача, що наведені у заяві про скасування постанови про адміністративне правопорушення, а з постанови не вдається встановити, що позивач ОСОБА_1 дійсно здійснював рух по смузі для громадського транспорту, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи наведене, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

В порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином. За таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідач будь-яких письмових відзивів, що обґрунтовують доводи його заперечень до суду не надала.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд приходить до висновку про те, що постанова, складена Інспектором роти № 3 батальйону № 2 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лісовським О.Ю. відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП є незаконною, в зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 241-244, 246 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, Інспектора роти № 3 батальйону № 2 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лісовського Олександра Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії НК № 734239 від 21.03.2019, винесену Інспектором роти № 3 батальйону № 2 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лісовським Олександром Юрійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП - визнати протиправною та скасувати.

Справу стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення суду складено 09 грудня 2019.

Суддя: Ю.Ю. Мазур