Справа № 415/10401/19
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/415/448/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Луганській області в особі рядового поліції взводу 2 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області Матвійчука Олександра Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

18.12.2019 року до Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Луганській області в особі рядового поліції взводу 2 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області Матвійчука Олександра Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 12.12.2019 року рядовим поліції 2 взводу 3 роти УПП в Луганській області Матвійчуком Олександром Анатолійовичем було складено постанову серії ДП18 № 670400, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 Кодексу України про адміністративне правопорушення за, начебто, порушенням п.п. 4.7 та 4.14 г ПДР України.

Як зазначено у спірній постанові, пішохід ОСОБА_1 перейшов проїзну частину у невстановленому для цього місці поза пішохідним переходом, де дорога має чотири смуга для руху в обох напрямках, чим порушив п.п. 4.7 та 4.14 г ПДР України.

Вважає, що постанова є необґрунтованою та незаконною з наступних підстав:

В зазначений у постанові час, він рухався пішки по вул. Сєвєродонецькій в напрямку від магазина АТБ до будинку АДРЕСА_1 . Керуючись пунктом 4.1 ПДР України, якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності, або неможливості рухатися по ньому по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів. Позивач тримався лівої зустрічної сторони для транспорту, вулиці Сєвєродонецькій міста Лисичанська, оскільки вулиця Сєвєродонецька на цьому відрізку не має тротуарів. Наближаючись до перехрестя вулиць Сєвєродонецька - ім. В.Сосюри я вирішив перетнути вул. ім. В.Сосюри, як це дозволяє пункт 4.7 ПДР України, відповідно до якого, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Оскільки пішохідний перехід на перехресті цих вулиць відсутній, він вирішив перетнути вулицю ім. В.Сосюри, тримаючись лівого узбіччя вулиці Сєвєродонецькій. Перед вулицею ім. В.Сосюри, на перехресті встановлено знак 2.1 «Дати дорогу», а знаючи те, що цей знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям, він був впевнений, що перетинати дорогу він буде на перехресті, як того вимагає пункт 4.7 ПДР України. Слід зазначити, що на згаданому перехресті, ані вулиця ім. В.Сосюри, ані вулиця Сєвєродонецька не має жодної дорожньої розмітки на своїх асфальтних покриттях. Також на цьому перехресті, ліворуч, в зоні видимості є знак 5.16 «Напрямки руху по смугах».

Згідно з розділом ПДР України «Інформ аційно-вказівні знаки» Знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Отже, керуючись знаком 5.16, а також відсутністю будь якої дорожній розмітки, чи інших інформаційних знаків, він мав право припустити, що проїзна частина вулиці ім. В.Сосюри має три смуги для руху і пункт 4.14 г ПДР України, який забороняє переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга, або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження, позивачем не порушується. Доречи, жодної огорожі на цьому перехресті не має ні вулиці ім. В.Сосюри, а ні вулиця Сєвєродонецька. На якій підставі Відповідач вирішив, що проїзна частина вулиці ім. В.Сосюри має чотири смуги для руху йому не відомо. Слід додати, що це перехрестя дуже добре освітлене (за рахунок ліхтарів вітрини та реклам магазину АТБ), що дуже важливо в темний час, а ці події відбувались, коли вже було темно на вулиці. Тож, упевнившись, що дорогу добре видно в обидва боки, і на дорозі відсутні автомобілі, та він не може створювати ні для кого небезпеку він перейшов це перехрестя. Момент його переходу вулиці зафіксовано на бодікамеру Відповідача і все вище згадане, а також: те, що правила дорожнього руху містять не тільки пункти, які забороняють рух в тому чи іншому місці, що існують пункти, які роз`яснюють, де і як необхідно перетинати дорожнє полотно, він доводив і Відповідачеві під час спілкування на перехресті, але він проігнорував усі його доводи та склав цю постанову.

На підставі викладеного, просив суд скасувати постанову серії ДП18 № 670400 від 12.12.2019 року рядового поліції 2 взводу З роти УПП в Луганський області ДПП Матвійчука Олександра Анатолійовича про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та закрити провадження у справі

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважає постанову серії ДП18 № 670400 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.12.2019 року протиправною, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідачем був наданий відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 12.12.2019.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

24.12.2019 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/10401/19 було відкрито провадження у цій адміністративній справі.

28.12.2019 року відповідачем було надано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та долучено відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 12.12.2019.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав письмове клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 670400 від 12.12.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухався пішки по вул. Сєвєродонецькій в напрямку від магазина АТБ до будинку АДРЕСА_1 перейшов проїзну частину у невстановленому для цього місці поза пішохідним переходом, де дорога має чотири смуга для руху в обох напрямках, чим порушив п.п. 4.7 та 4.14 г ПДР України.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 670700 від 12.12.2019 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ДП18 № 670400 від 12.12.2019 року, посилаючись на не порушення ним правил дорожнього руху та відсутність складів адміністративних правопорушень, скористався своїм правом і звернувся до суду з захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем наданий суду відеозапис на DVD-R диску з нагрудної камери інспектора УПП від 12.12.2019 року.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї надано відео з нагрудної камери ВВ00061, ВВ00132.

Судом встановлено, що на підтвердження факту порушення позивачем п.4.7, 4.14г ПДР, відповідачем надано відеозапис № ВВ0061, ВВ0132, тоді як в оскарженій постанові про адміністративне правопорушення вказано інший номер - № ВВ00061, ВВ00132. Отже, номер пристрою згідно з постановою не співпадає з номером пристрою згідно з відеозаписом.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 670700 від 12.12.2019 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного суд доходить висновку, що відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74407705).

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Луганській області в особі рядового поліції взводу 2 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області Матвійчука Олександра Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Луганській області в особі рядового поліції взводу 2 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області Матвійчука Олександра Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованої не в автоматичному режимі серії ДП18 № 670700 від 12.12.2019року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП, провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: рядовий поліції взводу 2 роти 3 Управління патрульної поліції у Луганській області Матвійчук Олександр Анатолійович, місце роботи за адресою: буд. 8, ул. Штейгерська, м. Лисичанськ, 93100, Луганська область, Україна.

Повний текст судового рішення складено 28.12.2019.

Суддя Ю. О. Калмикова