Справа № 640/8096/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8096/19 Головуючий у І інстанції - Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № .

Позивач мотивує свої вимоги тим, що останній не отримував податкового повідомлення-рішення з визначеним грошовим зобов`язання, а податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу містить численні помилки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 17 квітня 2019 року в частині застосування суми 12230 (дванадцять тисяч двісті тридцять) гривень 59 коп. штрафу з орендної плати.

В решті адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині прийняти рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що не зважаючи на отримання органом ДФС форми 5 ДР, як встановлено судом першої інстанції, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 17 квітня 2019 року № (штрафні санкції) було направлено не на податкову адресу платника податку, зазначену у формі 5 ДР. Судом першої інстанції не встановлено обставин щодо підстав вручення (невручення) податкового повідомлення-рішення від 07 червня 2018 року № -1008.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства. Також, контролюючий орган мав всі законодавчо визначені повноваження та підстави для прийняття відносно Позивача податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № . Всі дії Відповідача здійсненні в межах чинного законодавства, у порядку та у спосіб, ним передбачений. Також, Відповідач звертає увагу на те, що при формуванні податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № помилково включено умовно нараховані штрафні санкції суми 12230,59 грн. При формуванні податкового повідомлення - рішення форми "Ш" від 17 квітня 2019 року № в ІТС "Податковий блок" - "Податковий аудит" на підставі акту камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по орендній платі за землю з фізичних осіб за 2018 рік від 14 березня 2019 року № 000854/10-36-56-06/ помилково включено умовно нараховані штрафні санкції (фінансові) санкції в сумі 12230, 59 грн. Умовно нарахована штрафна (фінансові) санкції в сумі 12230, 59 грн. сформувалась в інтегрованій картці платника орендної плати за землю з фізичних осіб у зв`язку з технічним збоєм в ІТС "Податковий блок", так як 05.11.2018 року операцію списання залишку не списаної суми пені в ІКП в сумі 61152,94 грн. зафіксовано джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до ч. 1ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справ, що відповідно до договору оренди землі від 30 вересня 2010 року № 61 між Ворзельською селищною радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку на підставі рішення сорок першої сесії п`ятого скликання Ворзельської селищної ради від 02 липня 2009 року за № 1420-41V для обслуговування виробничої бази, яка знаходиться в АДРЕСА_5

Згідно пункту 10 вказаного договору сума орендної плати за землю уточняється щороку станом на 1 січня на коефіцієнт індексації грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнту індексації визначених законодавством, за формою, що заповнюється під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання по орендній платі за землю з фізичних осіб ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 24.09.2018 року - 07.02.2019 року, за результати якої оформлені актом від 14 березня 2019 року № 000854/10-36-56-06/.

Згідно з актом перевірки, встановлено порушення пункту 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України, платником податку несвоєчасно сплачено суму узгодженого зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення від 07 червня 2018 року № -1008.

На виконання п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення від 07 червня 2018 року № -1008, в якому визначено сума податкового зобов`язання по орендній платі за змелю за 2016 рік в сумі 147 429, 70 грн., яка сплачена платіжним доручення від 21.09.2016 року № 427097SB та сума податкового зобов`язання по орендній платі за землю з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 156 247, 48 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення форми «Ф» було надіслано платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем реєстрації його реєстрації, а саме АДРЕСА_3 . Даний лист 26.07.2018 року повернувся до Ірпінського управління ГУ ДФС у Київській області як не вручений у зв`язку із закінчення встановленого строку зберігання.

Керуючись п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України за результатами проведеної камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по орендній платі за землю з фізичних осіб за 2018 рік від 14 березня 2019 року № 000854/10-36-56-06/ Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № , відповідно до якого за затримку на 136 та 42 календарних днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 217428,45 грн., до Позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 20% в сумі 43485,69 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, Позивачка звернулася з даним адміністративним позовом до суду першої інстанції.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що заява за формою 5 ДР від представника Позивача подана до контролюючого органу 19 грудня 2018 року, тобто після прийняття та направлення податкового повідомлення-рішення від 07 червня 2018 року № -1008. Враховуючи часткове визнання позову з боку Відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № підлягають частковому задоволенню, а саме в частині застосування суми 12230 (дванадцять тисяч двісті тридцять) гривень 59 коп. штрафу з орендної плати.

Оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року в частині задоволених позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 17 квітня 2019 року в частині застосування суми 31255, 10 грн. штрафу з орендної плати.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Положеннями п. 288.1 - 288.3 ст. 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

За п. 288.4 зазначеної ст. 288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п. 288.7 ст. 288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Згідно з ст. 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п. 287.1 - 287.2, 287.5 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

За приписами п. 126.1. ст. 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом першої інстанції встановлено, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.07.2018 року № -1008, відповідно до якого позивачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати за землю за 2016 рік в сумі 147429,70 та за землю за 2018 рік в сумі 156275,48 грн.

Згідно з спірним податковим повідомленням-рішенням від 17 квітня 2019 року № , до Позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 20% з огляду на несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, визначеного податковим повідомленням-рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 07 червня 2018 року № -1008, а саме, згідно розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № , за прострочення сплати зобов`язання в сумі 156275,5 грн. на 136 днів, застосовано штрафну санкцію в розмірі 20% в сумі 31255,10 грн., за прострочення сплати зобов`язання в сумі 61152,95 грн. на 42 дня, застосовано штрафну санкцію в розмірі 20% в сумі 12230,59 грн.

Грошове зобов`язання з орендної плати за землю за 2016 рік сплачене позивачем згідно платіжного доручення від 21 вересня 2016 року № 4270975SB.

На обґрунтування позовних вимог, Позивачка зазначає, що фактично не отримувала податкове повідомлення-рішення від 07 червня 2018 року № -1008, оскільки вказане рішення надіслано платнику за адресою: АДРЕСА_3 , за якою ОСОБА_1 вже не проживає та не зареєстрована, а підставою для оплати грошового зобов`язання став лише лист ГУ ДФС у Київській області від 10 січня 2019 року № 196/10-36-56.

Разом з цим, Позивачка наголошує, що її представником направлялись листи з проханням надіслати на адресу реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_4 відповідне податкове повідомлення-рішення.

З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, під час судового засідання колегією суддів протокольно задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування у від Головного управління ДФС у Київській області оригінал податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 07 червня 2018 року № -1008.

18 грудня 2019 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДФС у Київській області надійшло про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, а саме оригінал податкового повідомлення-рішення від 07 червня 2018 року № -1008.

Колегія суддів дослідивши податкове повідомлення-рішення від 07 червня 2018 року № -1008 зазначає про наступне.

Так, за приписами п. 45.1 ст. 45 ПК України зазначено, що платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Відповідно до п. 70.1 ст. 70 ПК України зазначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Згідно з п. 70.7 ст.70 ПК України встановлено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами п. 70.8 ст. 70 ПК Українивстановлено, що проведення державної реєстрації фізичної особи - платника податків у Державному реєстрі та внесення змін до даних, які містяться у Державному реєстрі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформує територіальний орган.

Згідно з п.п. 70.15.1 п. 70.15 ст. 70 ПК України зазначено, що відомості з Державного реєстру використовуються контролюючими органами виключно для здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства України.

Відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків» від 10.12.2013 року № 779 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26.12.2013 року № 2211/27743, чинного на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація фізичних осіб у Державному реєстрі здійснюється з метою єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України.

Згідно пункту 1 розділу IV наказу від 10.12.2013 року № 779 зазначено, що Державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податком кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України з метою створення умов для здійснення контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, зборів, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи. Державний реєстр фізичних осіб - платників податків формується на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до пункту 1 розділу VI вищевказаного наказу встановлено, то фізична особа зобов`язана подати відповідному контролюючому органу Облікову картку/Повідомлені для реєстрації у Державному реєстрі відповідно до порядку, встановленого цим Положенням. Фізичні особи зобов`язані надавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки/Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.

Згідно пунктом 1 розділу IX наказу від 10.12.2013 року № 779 зазначено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 11) або за формою № 5ДРП (додаток 12) відповідно.

Тобто, ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, який створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки та збори, є обов`язком податкового органу.

При цьому, визначення податкової адреси та внесення змін даних, які вносяться до їх облікової картки вже є обов`язком платника податків - фізичної особи, які він реалізує шляхом подання відповідної заяви або повідомлення до контролюючого орану за місцем обліку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що посилання Позивача про повідомлення податкового органу про зміну податкової адреси шляхом її зазначення надісланих листах до контролюючого органу є безпідставними та такими, що не відповідають законодавчо визначеній процедурі, з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, в матеріалах справи міститься оригінал повернутого поштового відправлення, яким Позивачу 15 червня 2018 року направлено податкове повідомлення-рішення від 07 червня 2018 року № -1008, з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання", та повернутого на адресу Ірпінського відділення ГУ ДФС у Київській області - 26 липня 2018 року.

При цьому, згідно абз. 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Таким чином, вказане податкове повідомлення-рішення форми від 07.06.2018 року № -1008 вважається врученим - 26 липня 2018 року.

З огляду на існування фрази «з інших причин», наведену в абзаці 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України судом першої інстанції правильно не прийнято посилання Позивачки на відсутність підтвердження вручення рішення.

В свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що заява за формою 5 ДР від представника Позивачки подана до контролюючого органу 19 грудня 2018 року, тобто після прийняття та направлення податкового повідомлення-рішення від 07 червня 2018 року № -1008.

У той же час, доказів оскарження податкового повідомлення-рішення від 07 червня 2018 року № -1008, яким Позивачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати за землю за 2016 рік в сумі 147429,70 та за землю за 2018 рік в сумі 156275,48 грн., матеріали справи не містять.

З огляду на викладене та враховуючи часткове визнання позову з боку контролюючого органу, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № в частині застосування суми 12230 (дванадцять тисяч двісті тридцять) гривень 59 коп. штрафу з орендної плати, з підстав помилковості включення вказаної суми при формуванні спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення в частині оскаржуваної частини, постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в цій частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в зазначеній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 24.12.2019 року.