Справа № 200/13474/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 р. Справа№200/13474/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), з позовними вимогами:

- скасувати рішення № 3072 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 30 жовтня 2019 року;

- зобов`язати відповідача розглянути повторно заяву позивача про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 28.10.2019 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до страхового стажу та пільгового стажу за списком № 1 період його роботи, а саме з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2017 року по 30.09.2019 року на підприємстві ВП «Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на момент звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком, на думку позивача, його страховий стаж склав понад 26 років із них більше 10 років за професіями, що дають право на призначення пенсії за віком.

Позивач зазначає, що як видно з рішення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії до пільгового стажу за списком № 1 та страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Позивач посилається на те, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Позивач зазначає, що його трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджує стаж роботи у спірні періоди.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що відповідальність за несплату страхових несе підприємство страхувальник на якому працює працівник, саме підприємство нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи, а відрахування з нарахованої йому заробітної плати проводяться своєчасно і у встановленому законом порядку, що підтверджується копіями розрахункових листів.

Позивач вказує на те, що відповідачем порушено його право на пенсійне забезпечення, яке передбачено Конституцією України.

16 грудня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач, серед іншого, зазначив, що рішенням № 3072 від 30.10.2019 року позивачу відмовлено в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідних 10 років пільгового стажу. На день звільнення страховий стаж позивача складає 27 років 18 днів, з них пільговий стаж за списком № 1 р. 1 п. 1 складає 08 років 04 місяці 19 днів.

Відповідач зазначає, що наявність такого страхового та пільгового стажу обумовлена несплатою щомісячних платежів про єдиному соціальному внеску за період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року з 01.06.2017 року по 31.09.2019 року підприємством ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля», що є порушенням вимог ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідальність за своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування покладено на страхувальника. Пенсійний фонд не повинен нести відповідальність за невиконання обов`язків страхувальником, у зв`язку з чим, відповідач вважає, що він діяв у спосіб та у межах передбачених пенсійним законодавством і ним не було порушено права позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу у порядку письмового провадження, на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 8-11).

06.06.2019 року звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії по інвалідності (а.с. 35).

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у Селидовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію по інвалідності, зазначені обставини не спростовуються сторонами.

28.10.2019 року позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про перехід на інший вид пенсії - відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 36).

До заяви про перехід на інший вид пенсії позивачем були надані наступні документи: заява, копія паспорту і ІНН, копія трудової книжки від 07.8.1987 року № 0842663, копія диплома серія НОМЕР_3 від 29.06.1987 року, копія військового квитка серія УН № 0043561 від 25.11.1987 року, пільгові довідки № 09-23/3173 від 25.10.2019.

30.10.2019 року Селидівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято спірне рішення № 3072 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (а.с. 12).

Зі змісту рішення видно, що на день звернення страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років 18 днів, пільговий стаж за списком № 1 р. 1 п. 1 складає 8 років 04 місяці 19 днів.

Наявність такого страхового та пільгового стажу обумовлена несплатою щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску по ПФУ за період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2017 року по 30.09.2019 року підприємством ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», що не відповідає вимогам ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин вирішено відмовити ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідних 10 років пільгового стажу.

Отже, суд зазначає, що єдиною підставою для прийняття спірного рішення у ньому вказано лише несплату щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску по ПФУ за період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2017 року по 30.09.2019 року підприємством ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля»

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058 IV (далі по тексту Закон № 1058), Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі по тексту Закон № 2464).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Закон України Про пенсійне забезпечення №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Приписами частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід);

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058 визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, в тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 9 ст. 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду;

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Відповідно до статті 22 Закону №1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для, зокрема, обчислення страхових внесків, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 цього Закону визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Приписами частини 4 статті 42 Закону № 1058 визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами положень статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не у повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд зазначає, що згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 25.02.2008 року прийнятий на роботу до Відокремленого підрозділу «Шахта Росія» ДП «Селидіввугілля» на посаду учня гірничого підземного з повним робочим днем в шахті; 03.03.2008 року направлений на курси УКК м. Селидове з відривом від виробництва; 03.04.2008 року пройшов практику як учень гірника підземного з повним робочим днем в шахті; 25.04.2008 року переведений гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем під землею; 17.08.2009 року переведений гірничим підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею; 20.10.2009 року направлений на курси в УКК м. Селидове учнем гірника підземного по ремонту гірничих виробіток; з 27.11.2009 року по 29.12.2009 року пройшов практику учнем гірника по ремонту гірничих виробіток; 30.12.2009 року присвоєний 3 розряд гірника по ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем під землею; 18.07.2017 року Відокремлений підрозділ «Шахта Росія» ДП «Селидіввугілля» перейменовано на Відокремлений підрозділ «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля»; 03.06.2019 року переведений електрослюсарем (слюсарем) чергового та 3 ремонту обладнання; 04.09.2019 року переведений електрослюсарем (слюсарем) черговим та 3 ремонту обладнання 3 розряду (а.с. 18-23).

Згідно довідки ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» № 04-22/3371 від 13.11.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 працював на ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля», в період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року роботодавець щомісячно нараховував на його заробітну плату єдиний соціальний внесок (ЄСВ0) у розмірі 49,7% та утримував із його заробітної плати страхову внески (ПФУ) у розмірі 2,00% (а.с. 16)

Згідно довідки ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» № 04-22/3372 від 13.11.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 працював на ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля», в період з 01.06.2017 року по 30.09.2019 року роботодавець щомісячно на зарплату ОСОБА_1 нараховував єдиний внесок у розмірі 22%, та не утримував із його зарплати єдиний соціальний внесок (а.с. 17).

Крім того, згідно довідки ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» № 04-22/3331 від 13.11.2019 року встановлено, що утримані із заробітної плати, нараховані на заробітну плату працівників ВП ш. «Росія» ДП «Селидіввугілля» страхові внески за період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року у Пенсійний фонд м. Новогродівки перераховані повністю. Єдиний соціальний внесок, нарахований на заробітну плату працівників ВП «ш. Росія» (ВП «ш. Котляревського») за період з 01.06.2017 року по 31.03.2019 року у Покровську ОДПІ перераховані повністю. Єдиний соціальний внесок на заробітну плату працівників ВП «ш. Котляревська» ДП «Селидіввугілля» за період з 01.04.2019 року по 31.07.2019 року у Покровську ОДПІ перерахований частково (а.с. 15).

Судом встановлено, що відокремленим підрозділом «Шахта «Новогродівська» (раніше Шахта «Росія») щомісячно надавались звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за спірний період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2017 року по 31.09.2019 року.

Крім того, підприємством здійснювалось нарахування єдиного внеску заробітну плату позивача та сплачувався єдиний внесок, шляхом безготівкового перерахування коштів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки із заробітної плати позивача щомісячно перераховувалися суми єдиного соціального внеску, сам факт не зарахування сум єдиного внеску, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду, про що стверджує відповідач, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні певних періодів роботи до стажу позивача.

Крім цього, суд застосовує аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області неправомірно не зарахувало до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2017 року по 30.09.2019 року.

Таким чином, суд приходить висновку, що спірне рішення № 3072 відповідача від 30.10.2019 року про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсії за віком, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не у повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними та скасування рішення № 3072 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 30 жовтня 2019 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 28.10.2019 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу та пільгового стажу за списком № 1 період роботи, а саме з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2017 року по 30.09.2019 року на підприємстві ВП «Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Про судовий збір, статтями 2, 9, 77, 133, 139, 241-246, 262, 263, 291, 371 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 3072 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 30 жовтня 2019 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Героїв Праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька область, 85400, ) розглянути повторно заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 28.10.2019 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до страхового стажу та пільгового стажу за списком № 1 періодів роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2017 року по 30.09.2019 року на підприємстві ВП «Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Героїв Праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька область, 85400, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення складене у повному обсязі 26 груднія 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч