Справа № 572/3444/19
Суддя: Рижий О. А.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сарненський районний суд
________________________________________________________________________
Справа № 572/3444/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Рижого О.А.

з участю секретаря - Степанюка Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Сарни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського Люлька Владислава Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського Люлька В.О.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 06.11.2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження на 21.11.2019 року.

03.12.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт, постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 425 грн., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №587695.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 01.11.2019 року Постановою поліцейського роти №5 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області серії ДПО18 №587695 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.5 ст.121, ч.1ст.126 КУпАП за те, що 01.11. 2019 року о 12 год. 14 хв. В м. Сарни вул. Белгородська,70, керуючи транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременями безпеки, а також після зупинки транспортного не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, а також на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п.2.3 В, 9.9Б, 2.1, 2.1 В ПДР України.

Позивач з порушеннями не згідний, посилається на те, що поліцейським безпідставно було зупинено його транспортний засіб, так як будь-якого порушення він не допускав. Після зупинки транспортного засобу поліцейський не проінформував ОСОБА_2 про її причину. Вказує, що Правила дорожнього руху не порушував, а тому вважає дії поліцейського протиправними. Крім того, позивач зазначає на те, що на його прохання, поліцейським не пред`явлено йому жодного доказу про вчинення ним порушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Із зазначених вище підстав із зазначеною постановою ОСОБА_1 не згоден, оскільки Правила дорожнього руху він не порушував і завжди чітко виконував вимоги ПДР. А оскаржувана постанова не відповідає вимогам діючого законодавства так як вказані в постанові обставини не відповідають фактичним даним.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю вимог позивача. Так як водій не заперечує, що в місці, дату та час, вказані в оскаржуваній постанові, здійснював рух на транспортному засобі PeugeotPartner номерний знак НОМЕР_1 та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії. Обставини на які посилається позивач в позовній заяві не заслуговують на увагу, не відповідають дійсності, та не підтверджені належними доказами. Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів в підтвердження доводів, викладених в адміністративному позові позивачем до позову не додано. На місці транспортного засобу позивача він представився, повідомив водія про порушення. Під час спілкування з водієм та з`ясування фактичних обставин справи в усних поясненнях водій факту вчинення адміністративного правопорушення не заперечував. На неодноразову законну вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія, що є порушенням п.п. 2.4 «а» ПДР України.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, беручи до уваги пояснення позивача, викладені в адміністративній позовній заяві, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 01.11.2019 року серії ДПО18 №587695 позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн..

В оскаржуваній постанові зазначено, дані про особу, стосовно якої розглядається справа, якою є позивач ОСОБА_1 , та зазначено, що його особа встановлена на підставі паспортних даних, дані про автомобіль, яким здійснювалось керування.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до п.2.4 а ПДР України - Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Відповідно до п. 1, 2 ст. 9 КАС України - Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про дорожній рух

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України - Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

В свою чергу обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень наданий відзив та надані письмові пояснення, згідно яких підтверджується факт спричиненого позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Та яке зафіксоване в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, позивачем не надано будь-яких доказів та не спростовано факту, що на час зупинки його транспортного засобу у нього було посвідчення водія відповідної категорії. Таким чином позивачем не надані доказів та переконливих обґрунтувань тому, що ним не було вчинено правопорушення, за яке позивач притягнений до адміністративної відповідальності.

Інші доводи позивача, які викладені позивачем в позовній заяві суд вважає такими, що не впливають на притягнення його до адміністративної відповідальності. Так як оскаржуваній постанові зазначено як особу позивача, яка перевірена за паспортом, так і транспортний засіб, яким керував позивач в момент вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо посилання позивача на неправомірність зупинки відповідачем його транспортного засобу, то у відповідності до п. 2.4 Правил дорожнього руху України - На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Таким чином відповідач наділений правом зупиняти транспортні засоби, перевіряти наявність у водіїв документів на право керування транспортними та інших документів та вчиняти інші дії, передбачені Правилами дорожнього руху України, тобто за даними доводами суд не вбачає неправомірності дій відповідача.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено переконливих обґрунтувань заявлених вимог та не надано доказів на їх підтвердження, таким чином не доведено відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він був притягнений до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та вважає за можливе відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246 255, 286 КАС України , - суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського Люлька Владислава Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до/або через відповідні місцеві суди

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. .

Суддя О.А. Рижий