Справа № 717/1400/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 717/1400/19

Головуючий у 1-й інстанції: Туржанський В.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

24 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2019 року (повне рішення складено 05 грудня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до поліцейського управління патрульної поліції у Чернівецькій області молодшого лейтенанта поліція Вахнован Олега Валерійовича (далі - відповідач) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

позивач 31.10.2019 звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову серії ЕАК № 1654378 від 22.10.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк №1654378 від 22.10.2019 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

У постанові зазначено, що 22.10.2019 о 10 годині 53 хвилин, в с. Атаки Хотинського району Чернівецької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом без ближнього світла фар поза межами населеного пункту, а також під час перевірки документів водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив підпункт 2.1 "ґ" Правил дорожнього руху, затверджених 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Судом першої інстанції також встановлено факт відсутності страхового поліса, що підтверджується наданим відповідачем та дослідженим у судовому засіданні відеозаписом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є доведеною, а тому, оскаржувана постанова винесена відповідачем правомірно.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "ґ" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно підпункту "а" п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 53 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) вказано, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частиною 2 ст. 21 Закону № 1961-IV вказано, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Положенням статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 22.10.2019 о 10 годині 53 хвилин, в с. Атаки Хотинського району Чернівецької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом без ближнього світла фар поза межами населеного пункту, а також під час перевірки документів водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив підпункт 2.1 "ґ" ПДР та притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі вказаного транспортний засіб позивача було зупинено працівниками поліції.

З наданого відповідачем до суду першої інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що позивачем дійсно не пред`явлено на вимогу працівника поліції страхового поліса. Також вказаним відеозаписом зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Отже, з наведеного слідує, що порушення позивачем правил ПДР України, яке виявилось керуванні транспортним засобом без ближнього світла фар поза межами населеного пункту, зумовило виникнення в інспектора патрульної поліції права на реалізацію наданих останньому повноважень, а саме право вимоги документів передбачених п. 2.1 ПДР України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

З матеріалів справи слідує, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення порушення, а саме "керував транспортним засобом без ближнього світла фар поза межами населеного пункту", яке слугувало підставою для зупинення автомобіля позивача та перевіркою документів.

При цьому, наданим відповідачем відеозаписом з нагрудної камери поліцейського також не зафіксовано факту керування позивачем транспортним засобом без ближнього світла фар поза межами населеного пункту.

Отже, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР, щодо керування транспортним засобом без ближнього світла фар поза межами населеного пункту, яке слугувало підставою для зупинки автомобіля позивача працівниками поліції.

Відтак, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає протиправними вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів, в т.ч. полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

Стосовно того, що на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського позивач не заперечує факту керування транспортним засобом без ближнього світла фар поза межами населеного пункту суд зазначає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17.

При цьому, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2019 було зобов`язано відповідача надати суду відеозапис, яким зафіксовано вчинення правопорушення встановленого постановою серії ЕАК №1654378 від 22.10.2019 та дислокацію технічних засобів регулювання дорожнім рухом в місці вчинення правопорушення відповідно до вказаної постанови.

Проте, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки порушення, яке слугувало підставою для зупинення транспортного засобу.

Отже, враховуючи, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР, апеляційний суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача про пред`явлення документів в т.ч. поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим, постанова серії ЕАК №1654378 від 22.10.2019 є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

Частиною 3 ст. 286 КАС України вказано, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2019 року -скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАК №1654378 від 22 жовтня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.