Справа № 1.380.2019.005883
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005883
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної та майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії органу державної влади в України Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови в особистому прийомі начальником слідчого управління 30.10.2019 року, 31.10.2019 року, 07.11.2019 року в порушення Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області в особі начальника слідчого управління прийняти на особистий прийом громадянина ОСОБА_1 щодо розгляду скарги від 31.10.2019 року, призначивши дату та годину особистого прийому;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної та майнової шкоди 5886,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що приблизно 15.10.2019 року звернувся в приймальню громадян Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо особистого прийому начальником слідчого управління ГУНП у Львівській області. Стверджує, що на особистий прийом громадян його записано на середу 30.10.2019 року.

В подальшому позивач зазначає, що 29.10.2019 року дізнався про те, що особистий прийом громадян змінено з середи 30.10.2019 року на четвер 31.10.2019 року відповідно до нового графіку, у зв`язку з чим він зателефонував до приймальні громадян Головного управління Національної поліції у Львівській області, де йому повідомили про зміни, що відбулися у графіку прийому громадян начальника слідчого управління ГУНП. Також зазначили, що графік прийому веде працівник кримінальної канцелярії.

Позивач вказує, що 31.10.2019 року о 14:45 год. прибув на особистий прийом до начальника слідчого управління ГУНП із письмовою скаргою, у якій просив прийняти його на особистий прийом. О 15:00 год. працівник кримінальної канцелярії повідомив, що начальник слідчого управління ГУНП не проводить особистий прийом, натомість особистий прийом проведе його заступник, який за згодою позивача розглянув пункт №2 його скарги від 31.10.2019 року. Щодо пункту №1 скарги від 31.10.2019 року позивач зазначає, що усно вказав заступнику начальника слідчого управління та працівнику канцелярії про те, що такий нерозглянутий, відтак особистий прийом з даного питання не відбувся.

Стверджує, що 05.11.2019 року та 06.11.2019 року намагався з`ясувати результати розгляду його скарги від 31.10.2019 року та телефоном вказав працівнику кримінальної канцелярії про те, що 07.11.2019 року прибуде в Головне управління Національної поліції у Львівській області про що просив повідомити начальника слідчого управління ГУНП.

Зазначає, що 07.11.2019 року о 13:45 год. прибув в Головне управління Національної поліції у Львівській області на особистий прийом, проте не був прийнятий начальником слідчого управління. На написані в цей же день заяви про прийняття на особистий прийом 07.11.2019 року та здійснення запису в графік прийому на 14.11.2019 року, 21.11.2019 року, 28.11.2019 року відповідного реагування не було.

У зв`язку з наведеним, позивач вважає, що йому протиправно відмовлено в особистому прийомі, чим порушено вимоги Закону України «Про звернення громадян» та завдано шкоди.

Зазначає, що відповідно до статті 25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством може бути відшкодована майнова шкода завдана неправомірними діями органу державної влади. Позивач стверджує, що йому завдана моральна та матеріальна шкода, яка складає 5886,00 грн. (моральна шкода 5000 грн., матеріальна шкода 886,00 грн.).

У зв`язку з вищенаведеним, адміністративний позов просить задоволити у повному обсязі.

У поданій відповіді на відзив позивач додатково зазначає, що представником відповідача не надано належного та допустимого доказу (розпорядження, наказу, тощо) про покладення обов`язків щодо здійснення прийому громадян на заступника начальника слідчого управління ГУНП.

Також вказує, що 19.11.2019 року відповідач розглянув його звернення та надав відповідь про призначення особистого прийому, який відбувся 28.11.2019 року.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що у зв`язку із службовою необхідністю 31 жовтня 2019 року запланований виїзний прийом громадян очільником поліції Львівщини Василем Віконським у місті Червонограді провела його заступник, полковник поліції Наталія ОСОБА_2 . Звертає увагу на те, що прийом громадян у Головному управлінні Національної поліції у Львівській області відбувся за участю заступника слідчого управління ГУНП у Львівській області Андрія Ткачика. На прийом громадян складено список осіб, у пункті першому якого вказаний ОСОБА_1 . Зазначає, що про те, що прийом громадян відбувся позивач не заперечує у позовній заяві. Стверджує, що позивачем на особистому прийомі громадян 31.10.2019 року написана скарга на протиправні дії в досудовому розслідуванні. Не порушуючи встановлені терміни, Головним управлінням Національної поліції у Львівській області скеровано позивачу лист від 29.11.2019 року №Д-З/ОП/02/16-19 «Про розгляд звернень». В даному листі заступник начальника ГУНП у Львівській області начальник слідчого управління Наталя Харченко повідомила про проведення службового розслідування за результатами розгляду скарги від 31.10.2019 року.

Щодо заяв позивача від 07.11.2019 року відповідач вказує, що Головне управління Національної поліції у Львівській області уважно їх розглянуло та скерувало на адресу позивача відповідь від 19 листопада 2019 року №Д-126/02/16-19, у якій повідомило про те, що його записано на прийом до заступника начальника ГУНП у Львівській області начальника слідчого управління Наталії Харченко на 28.11.2019 року з 15:00 год. у приміщенні Головного управління Національної поліції у Львівській області. Стверджує, що 28.11.2019 року відбувся особистий прийом громадян за участю позивача та начальника слідчого управління Наталії Харченко.

Відповідач вважає безпідставними посилання позивача на статтю 25 Закону України «Про звернення громадян», оскільки, на його думку, жодного неправомірного рішення щодо звернення позивача ним не приймалось. Натомість, працівниками Головного управління Національної поліції у Львівській області надані усі відповіді, а також проведено особисті прийоми за участі позивача.

Щодо вимоги про відшкодування моральної та майнової шкоди відповідач зазначає, що позивачем не доведено завдання йому шкоди неправомірними діями Головним управлінням Національної поліції у Львівській області. Вказує, що дотримав усі вимоги, визначені Законом України «Про звернення громадян», гарантовані Конституцією України та Законом України «Про Національну поліцію».

У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні адміністративного позову просить відмовити у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 13 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

31.10.2019 року позивач звернувся до начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області із скаргою на протиправні дії в досудовому розслідуванні, у якій, окрім іншого, просив про особистий прийом.

У пункті першому Списку громадян, які записались на особистий прийом до заступника начальника начальника СУ ГУНП у Львівській області на 31 жовтня 2019 року зазначено позивача ОСОБА_1 .

Згідно реєстраційно-контрольної картки від 31.10.2019 року Д-3/ОП позивач прийнятий на особистому прийомі заступником начальника СУ ГУНП у Львівській області підполковником поліції Андрієм Ткачиком з питань звернення щодо розслідування к/п 4201714…63 працівниками СВ Галицького ВП та к/п 12013…1476 працівниками Шевченківського ВП.

07.11.2019 року позивач звернувся із заявою до начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якій зазначив, зокрема, що записаний на прийом 31.10.2019 року, проте його відповідно до графіку прийому та списку не прийнято на особистий прийом, особистий прийом не здійснено в подальшому. Вимагав негайно здійснити прийом його людини, громадянина та поновити порушені права.

Також 07.11.2019 року позивач звернувся із заявою до начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якій просив прийняти на особистий прийом 14.11.2019 року, 21.11.2019 року, 28.11.2019 року, записати в графік прийому. Також зазначив про те, що перебував у приміщенні ГУНП 07.11.2019 року з 14:00 год. до 16:30 год.

Листом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 19 листопада 2019 року №Д-126/02/16-19 «Про розгляд звернення» позивача повідомлено, що його звернення від 07.11.2019 року з приводу прийняття на особистому прийомі заступника начальника ГУНП у Львівській області начальника слідчого управління розглянуто в межах компетенції в слідчому управлінні Головного управління Національної поліції у Львівській області та проінформовано про те, що його записано на прийом до заступника начальника ГУНП у Львівській області начальника слідчого управління, який відбудеться 28.11.2019 року з 15:00 години, за адресою: м. Львів, площа Григоренка, 3, в приміщенні Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Також листом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.11.2019 року №Д-3/ОП/02/16-19 «Про розгляд звернень» позивача повідомлено про те, що у слідчому управлінні Головного управління Національної поліції у Львівській області, у межах компетенції розглянуто його звернення щодо неналежного здійснення СВ Галицького ВП та СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області досудового розслідування окремих кримінальних проваджень та зазначено, що на даний час у ГУНП проводиться службове розслідування за розглядом звернення про результати якого його буде повідомлено додатково.

Згідно реєстраційно-контрольної картки від 28.11.2019 року позивач прийнятий на особистому прийомі заступником начальника ГУНП начальником СУ ГУНП у Львівській області підполковником поліції Наталією Харченко з питань звернення щодо неналежного розслідування к/п.

Предметом спору у даній справі є оцінка відповідності дій відповідача вимогам Закону України «Про звернення громадян» щодо належного здійснення особистого прийому позивача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Разом з тим частиною четвертою статті 3 Закону №393/96-ВР передбачено, що скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Порядок здійснення керівниками та іншими посадовими особами органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян особистого прийому громадян визначено статтею 22 Закону №393/96-ВР.

Так, відповідно до норм вказаної статті керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян зобов`язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об`єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №930 від 15.11.2017 року затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі Наказ №930) розділом ІІІ якого врегульовано організацію особистого прийому громадян.

Так, відповідно до пунктів 1 - 3 розділу ІІІ Наказу №930 особистий прийом громадян здійснюється керівництвом органів (підрозділів) поліції відповідно до розподілу обов`язків, у разі їх відсутності - уповноваженими ними посадовими особами, керівниками та посадовими особами структурних підрозділів органів поліції, до компетенції яких належать відповідні питання, за попереднім записом у дні та години, визначені графіком особистого прийому громадян, затвердженим керівником органу поліції.

У графіках особистого прийому громадян для керівництва органів (підрозділів) поліції визначаються прийомні дні. У разі кадрових змін керівництва або змін у структурі органів (підрозділів) поліції відповідні зміни до графіків вносяться протягом п`яти робочих днів від дня настання таких змін.

Графіки особистого прийому громадян керівництвом органів (підрозділів) поліції формуються із зазначенням прізвища, імені, по батькові посадової особи.

Інформація про порядок і графік особистого прийому громадян в органах поліції розміщується на відповідних веб-сторінках офіційного веб-порталу відповідного органу поліції в мережі Інтернет та на спеціальних стендах у місцях, доступних для громадян.

Пунктами 10 - 11 розділу ІІІ Наказу №930 передбачено, що громадян, які прибули на особистий прийом, попередньо реєструють відповідальні особи служби діловодства. Для цього такі громадяни:

1) пред`являють документи, які посвідчують їх особу, у разі необхідності - документи, які підтверджують їх повноваження щодо представництва інших осіб. Відсутність таких документів є підставою для відмови в особистому прийомі;

2) подають письмові звернення, оформлені з дотриманням статті 5 Закону України «Про звернення громадян», або в усній формі стисло висловлюють питання, яке вони мають намір порушити на прийомі.

Особистий прийом громадян ведеться в порядку черговості. Прийом жінок, яким присвоєно почесне звання України «Мати-героїня», інвалідів Великої Вітчизняної війни, Героїв Соціалістичної Праці, Героїв Радянського Союзу, Героїв України здійснюється першочергово.

Відповідно до пункту 24 розділу ІІІ Наказу №930 керівництво органу (підрозділу) поліції зобов`язане забезпечити прийом усіх громадян у день їх звернення з урахуванням правил внутрішнього трудового розпорядку цього органу (підрозділу) поліції.

Несвоєчасний початок прийому та припинення його раніше встановленого строку неприпустимі. У разі неможливості з об`єктивних причин здійснити прийом усіх громадян, які на нього записалися, їм пропонується подати письмові звернення, після реєстрації яких в обов`язковому порядку доповідають посадовій особі, яка здійснювала цей прийом.

Пунктом 27 розділу ІІІ Наказу №930 передбачено, що письмові й усні звернення громадян, що надійшли на особистому прийомі, реєструються в журналі обліку особистого прийому громадян або в РКК. При цьому до реєстраційного номера вноситься позначення «ОП» (наприклад, М-70/ОП).

Судом не враховуються аргументи позивача про протиправність дій відповідача щодо відмови в особистому прийомі начальником слідчого управління 30.10.2019 року, оскільки як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечується позивачем, що особистий прийом громадян заступником начальника ГУНП начальником слідчого управління перенесено з середи 30.10.2019 року на четвер 31.10.2019 року, про що позивач дізнався 29.10.2019 року, зателефонувавши до приймальні громадян Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази прибуття позивачем саме 30.10.2019 року в Головне управління Національної поліції у Львівській області на особистий прийом до заступника начальника ГУНП начальника слідчого управління та відмови у здійсненні нею особистого прийому позивача в цей же день.

Також суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу доводи позивача про протиправність дій відповідача щодо відмови в особистому прийомі начальником слідчого управління 31.10.2019 року, оскільки як встановлено судом з матеріалів справи у зв`язку із службовою необхідністю 31 жовтня 2019 року заступник начальника ГУНП начальник слідчого управління полковник поліції Харченко Наталія Олексіївна проводила запланований виїзний прийом громадян очільником поліції Львівщини ОСОБА_3 Віконським у місті Червонограді. Таким чином, з об`єктивних причин заступник начальника ГУНП начальник слідчого управління не могла здійснювати запланований прийом громадян у Головному управлінні Національної поліції у Львівській області.

Відповідно до пункту 19 розділу ІІІ Наказу №930 у випадках, коли керівництво органів (підрозділів) поліції в день особистого прийому громадян з поважних причин не може здійснити прийом, відвідувачам надають вичерпні пояснення і пропонують зустріч з іншою посадовою особою, до компетенції якої належить вирішення порушеного питання, або посадовими особами, які визначені керівництвом органу (підрозділу) поліції.

У разі відмови від такої зустрічі відвідувачу пропонують залишити письмове звернення, про яке доповідають керівництву органів (підрозділів) поліції.

Так, зі змісту реєстраційно-контрольної картки від 31.10.2019 року Д-3/ОП вбачається, що позивач прийнятий на особистому прийомі заступником начальника СУ ГУНП у Львівській області підполковником поліції Андрієм Ткачиком з питань звернення щодо розслідування к/п 4201714…63 працівниками СВ Галицького ВП та к/п 12013…1476 працівниками Шевченківського ВП. Вказана обставина позивачем не заперечується.

Таким чином, з наведеного слідує, що відповідач виконав вимоги пункту 19 розділу ІІІ Наказу №930 щодо пропозиції позивачу зустрічі з іншою посадовою особою, до компетенції якої належить вирішення порушеного питання, або посадовими особами, які визначені керівництвом органу (підрозділу) поліції, а позивач скористався такою пропозицією та 31.10.2019 року був прийнятий заступником начальника СУ ГУНП у Львівській області підполковником поліції Андрієм Ткачиком.

Посилання позивача на те, що оскільки пункт перший його скарги від 31.10.2019 року нерозглянутий, а тому особистий прийом не відбувся, на думку суду є безпідставними, оскільки жодним чином не спростовують саме факту прийняття позивача на особистому прийомі заступником начальника СУ ГУНП у Львівській області підполковником поліції Андрієм Ткачиком. Крім того, питання належного чи неналежного розгляду скарги позивача від 31.10.2019 року, зважаючи на заявлені позовні вимоги, не є предметом розгляду у даній адміністративній справі, а тому оцінка вказаній обставині судом не надається.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що 30.10.2019 року та 31.10.2019 року відповідач не відмовляв позивачу у здійсненні особистого прийому, а відтак не вчинив жодних протиправних дій щодо нього, у зв`язку з чим доводи позивача у цій частині є безпідставними і необґрунтованими та не можуть братися до уваги.

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача про те, що йому відмовлено відповідачем в особистому прийомі 07.11.2019 року, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої третьої статті 22 Закону України «Про звернення громадян» керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян зобов`язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об`єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Відповідно до пункту 24 розділу ІІІ Наказу №930 керівництво органу (підрозділу) поліції зобов`язане забезпечити прийом усіх громадян у день їх звернення з урахуванням правил внутрішнього трудового розпорядку цього органу (підрозділу) поліції.

Так, зі змісту заяви позивача від 07.11.2019 року слідує, що останній вимагав негайно здійснити прийом його людини, громадянина та поновити порушені права начальником слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області саме в четвер, 07.11.2019 року.

Відповідно до затвердженого начальником Головного управління НП у Львівській області полковником поліції Василем Віконським графіку особистого прийому громадян керівництвом Головного управління Національної поліції у Львівській області заступник начальника ГУНП начальник слідчого управління полковник поліції Харченко Наталія Олексіївна здійснює особистий прийом громадян у четвер з 15:00 до 18:00 год.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази здійснення начальником слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області особистого прийому позивача згідно його заяви від 07.11.2019 року, чи докази об`єктивної неможливості такого здійснення та як наслідок пропозиції позивачу зустрічі з іншою посадовою особою, до компетенції якої належить вирішення порушеного питання, або посадовими особами, які визначені керівництвом органу (підрозділу) поліції чи відмови позивача від такої зустрічі, що відповідало б вимогам пункту 19 розділу ІІІ Наказу №930.

Відтак, зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем вимог статті 22 Закону України «Про звернення громадян» та пункту 24 розділу ІІІ Наказу №930 щодо обов`язку забезпечити прийом позивача у день його звернення з урахуванням правил внутрішнього трудового розпорядку цього органу поліції.

Разом з тим, у позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії органу державної влади в України Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови в особистому прийомі начальником слідчого управління 30.10.2019 року, 31.10.2019 року, 07.11.2019 року в порушення Закону України «Про звернення громадян».

З цього приводу суд зазначає, що за своєю правовою природою дія - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, тобто не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що не прийнявши позивача на особистий прийом 07.11.2019 року відповідач вчинив протиправну бездіяльність, а не дію, а тому належним захистом прав позивача буде визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо неприйняття ОСОБА_1 начальником слідчого управління на особистий прийом 07.11.2019 року в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі начальника слідчого управління прийняти на особистий прийом громадянина ОСОБА_1 щодо розгляду скарги від 31.10.2019 року, призначивши дату та годину особистого прийому суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частинами першою другою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до пункту четвертого частини другої цієї ж статті у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як слідує з матеріалів справи 07.11.2019 року позивач звернувся із заявою до начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якій просив прийняти на особистий прийом 14.11.2019 року, 21.11.2019 року, 28.11.2019 року, записати в графік прийому.

Листом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 19 листопада 2019 року №Д-126/02/16-19 «Про розгляд звернення» позивача повідомлено, що його звернення від 07.11.2019 року з приводу прийняття на особистому прийомі заступника начальника ГУНП у Львівській області начальника слідчого управління розглянуто в межах компетенції в слідчому управлінні Головного управління Національної поліції у Львівській області та записано на прийом до заступника начальника ГУНП у Львівській області начальника слідчого управління, який відбудеться 28.11.2019 року з 15:00 години, за адресою: м. Львів, площа Григоренка, 3, в приміщенні Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Зі змісту реєстраційно-контрольної картки від 28.11.2019 року суд встановив, що 28.11.2019 року позивача прийнято на особистому прийомі заступником начальника ГУНП начальником СУ ГУНП у Львівській області підполковником поліції Наталією Харченко з питань звернення щодо неналежного розслідування к/п. Про вказану обставину позивач також повідомив у відповіді на відзив на позовну заяву.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі начальника слідчого управління прийняти на особистий прийом громадянина ОСОБА_1 щодо розгляду скарги від 31.10.2019 року, призначивши дату та годину особистого прийому, оскільки, як слідує з матеріалів справи та не заперечується позивачем, станом на момент вирішення цієї справи в суді та прийняття рішення особистий прийом за участі позивача вже відбувся 28.11.2019 року, у зв`язку з чим у задоволенні позовної вимоги в цій частині слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача у відшкодування моральної та майнової шкоди 5886,00 грн. суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно частинами першою, другою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом дев`ятим Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії відповідача призвели до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач лише зазначає, що протиправними діями відповідача як суб`єкта владних повноважень порушено його права, оскільки такі дії завдали йому моральних страждань.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправними діями відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій відповідача.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 5000 грн. моральної школи є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З наявного в матеріалах справи розрахунку майнової шкоди вбачається, що її розмір позивач визначає у розмірі 886 грн., зокрема, транспортні витрати 68 грн., середній заробіток 818 грн.

Проте, з цього приводу суд зазначає, що на підтвердження наданого розрахунку позивачем не надано до суду жодних доказів, які підтверджують факт завдання йому матеріальної шкоди діями чи бездіяльністю відповідача та не доведено причинно-наслідкового зв`язку між отриманням матеріальних збитків і протиправним діянням заподіювача.

У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної позовної вимоги.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов слід задоволити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної та майнової шкоди задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо неприйняття ОСОБА_1 начальником слідчого управління на особистий прийом 07.11.2019 року в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян».

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 27.12.2019 року.

Суддя Клименко О.М.