Справа № 200/14847/19-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

28 грудня 2019 р. Справа №200/14847/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С., розглянувши порядку письмового провадження заяву державного реєстратора Ізюмової Олени Олексіївни про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом державного реєстратора Ізюмової Олени ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» про визнання протиправним та скасування наказу від 29 листопада 2019 року №3687/5, зобов`язання поновити доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

встановив:

27 грудня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов державного реєстратора Ізюмової Олени Олексіївни до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» про визнання протиправним та скасування наказу від 29 листопада 2019 року №3687/5, зобов`язання поновити доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій заявниця просить суд зупинити дію наказу Міністерства юстиції України №3687/5 від 29 листопада 2019 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та заборонити Державному підприємству «Національні інформаційні системи» здійснювати анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_2 Олені ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви заявниця вказує, що реєстраційна дія проведена нею у повній відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач посилається на те, що наказ Міністерства юстиції України №3687/5 від 29 листопада 2019 року є очевидно необґрунтованим та протиправним, оскільки прийнятий відповідачем з перевищенням повноважень.

Крім того, позивач зазначає, що спірний у справі наказ прийнятий без обґрунтування необхідності прийняття рішення про анулювання доступу позивача до Єдиного державного реєстру.

Позивач в поданій нею заяві також зауважує, що у зв`язку з анулюванням доступу до реєстру виникає необхідність повідомити всім юридичним та фізичним особам, які з нею співпрацювали, що будь-які реєстраційні дії неможливі, що завдасть шкоди її діловій і професійній репутації та правам, адже для відновлення довіри їй потрібно буде докласти значних зусиль.

Оскільки саме на Державне підприємство «Національні інформаційні системи» покладено обов`язок виконання оскаржуваного наказу в частині анулювання доступу до реєстру, позивач вважає, що саме цьому органу необхідно заборонити вчинення таких дій відносно позивача.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За приписами частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).

Згідно із ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

У зв`язку з цим суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співрозмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2019 року у справі №0840/3275/18.

Суд вважає, що позивачем не наведено жодних мотивів, які б давали підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася.

Наведені в заяві про забезпечення позову доводи та аргументи не свідчать про наявність очевидних ознак протиправності спірного в цій справі рішення.

Суд вважає, що такі доводи та аргументи позивача повинні бути перевірені судом під час розгляду зазначеної адміністративної справи по суті.

Крім того, слід зауважити, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову може призвести до відновлення прав позивача, як державного реєстратора, на вчинення реєстраційних дій, за відсутності рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання протиправним та скасування спірного наказу.

Також суд звертає увагу на те, що доводи позивача щодо того, що у зв`язку з прийняттям оскаржуваного наказу існує вірогідність порушення її ділової та професійної репутації, не містять під собою конкретних обґрунтувань та є на даний час лише припущеннями щодо можливості настання певних обставин. Крім того, вказані твердження заявниці не свідчать про неможливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних, на думку позивача, її прав або інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду.

В свою чергу, суд зазначає, що пункт 2 наказу Міністерства юстиції України №3687/5 від 29 листопада 2019 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» не вбачається порушення прав та інтересів позивача.

Отже, вказаний наказ не створює таких наслідків, які можуть призвести до порушення його прав.

Враховуючи викладене, зазначені позивачем у заяві доводи не свідчать про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим подана позивачем заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви державного реєстратора Ізюмової Олени Олексіївни про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.С. Молочна