Справа № 1.380.2019.001790
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуЛьвів№857/12492/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Кузьмич С.М.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.001790 (головуючий суддя у першій інстанції Мричко Н.І., рішення проголошене о 12.22 год. у м. Львові, повний текст складений 17.10.2019р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень ГУ ДФС у Львівській області від 18.03.2019р. №, № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу про отримання ним доходу у 2016 році у вигляді додаткового блага (анулювання банком кредитної заборгованості) не відповідають фактичним обставинам справи. Також позивач стверджує, що жодних повідомлень про прощення (анулювання) боргу, в порядку передбаченому пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від АТ «Укрсоцбанк» не отримував та додаткових угод про прощення (анулювання) боргу з банком не укладав.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18.03.2019 №, №, №. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 2305 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що за наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки (акт від 18.02.2019 №241/51.13-21/) контролюючим органом встановлений факт отримання позивачем у 2016 році доходу у грошовій формі як додаткового блага, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором. При цьому, в порушення норм п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України позивач не подав податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік та відповідно суму отриманого доходу у розмірі 619001,80 грн. не задекларував, в результаті чого занизив податок на доходи фізичних осіб в сумі 111420,33 грн. та військовий збір на суму 9285,03 грн. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, ким в задоволенні позов відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив, апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду з без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне. У період з 07.02.2019 по 11.02.2019 ГУ ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Перевіркою встановлено, що фізична особа - ОСОБА_1 за 2016 рік отримав дохід від ПАТ «Укрсоцбанк» у вигляді прощеного (анульованого) боргу за кредитом на суму 619001,80 грн., в результаті чого занизив податок на доходи фізичних осіб в сумі 111420,33 грн. та військовий збір на суму 9285,03 грн.

За результатами перевірки складений акт від 18.02.2019 №51.13-21/ (надалі Акт перевірки), на підставі якого ГУ ДФС у Львівській області винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- 18.03.2019 № , згідно з яким за порушення пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за платежем військовий на загальну суму 11606,29 грн.;

- 18.03.2019 № , згідно з яким за порушення абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 139275,42 грн.;

- 18.03.2019 № , згідно з яким за порушення п. 49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України, застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 170,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомлення-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ «Укрсоцбанк» належним чином повідомив ОСОБА_1 про анулювання такому суми кредитної заборгованості, відповідно позивач, який не повідомлений належним чином про прощення (анулювання) боргу, не зобов`язаний відображати анульовану суму боргу у складі оподаткованого доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі-ПК України) визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Отже, з аналізу наведених положень Податкового кодексу України слідує, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Суд встановив, що в результаті реалізації договірних правовідносин між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , останнім було повернуто Банку суму більшу, ніж була отримана ним як кредит, тобто у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у тій чи іншій формі, а тому у нього і відсутній об`єкт оподаткування в розумінні положень ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України.

Також суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, з аналізу наведеної норми слідує, що кредитор зобов`язаний повідомити платника податку боржника про те, що сума, яка була анульована банком підлягає оподаткуванню. У такому випадку боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Податковий кодекс України визначає три можливі варіанти здійснення такого повідомлення, а саме: шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення; шляхом укладення відповідного договору; шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ «Укрсоцбанк» належним чином повідомив ОСОБА_1 про анулювання такому суми кредитної заборгованості.

Також докази такого повідомлення не представлено і відповідачем, на якого відповідно до частини другої статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування.

З урахуванням наведених вище обставин та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач не був повідомлений належним чином про прощення (анулювання) боргу, тому відповідно не зобов`язаний відображати анульовану суму боргу у складі оподаткованого доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши оскаржені позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що такі не відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення відповідача є протиправним та підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.001790 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Повний текст постанови складено 27.12.2019р.