Справа № 520/12812/19
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 грудня 2019 р. № 520/12812/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.А.,

за участю представників: позивача Мальцевої Г.Ю., відповідача Потапенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛІС" (вул. Гоголя, буд. 15/1, к. 45, м. Ізюм, Харківська область, 64309, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛІС", з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 18.11.2019 № 2228 Про проведення документальної планової перевірки ТОВ Еколіс (код за ).

Ухвалою суду від 29.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримав наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 18.11.2019 № 2228 Про проведення документальної планової перевірки ТОВ Еколіс (код за ). Позивач не погоджується з призначенням планової перевірки, посилаючись на те, що контролюючий орган вирішив провести планову перевірку з 09 грудня 2019 року за період з 01.01.2016, що на думку позивача, перевищує строк давності, визначений ст. 102 Податкового кодексу України. А також зазначив, що на його думку, на підприємство поширюється мораторій на проведення перевірок у зв`язку із його знаходженням в зоні проведення антитерористичної операції - у місті Ізюм.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством. Зазначив, що 1095-денний строк обчислюється з моменту подання податкової декларації з відповідного податку, оскільки податкова декларація з податку на прибуток приватних підприємств за 2016 рік була податна позивачем у 2017 році, відповідно до вимог ПК України, вважає, що має право провести перевірку саме з 01.01.2016.

Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛІС" Мальцева Г.Ю. - в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - Головного управління ДПС у Харківській області Потапенко І.Ю. - в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовної заяви, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Зазначила, що перевірка на підставі оскарженого наказу вже проведена, після проведення перевірки податкові зобов`язання можуть бути донараховані в межах строків, передбачених ст.102 ПК України.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 18.11.2019 Головним управлінням ДПС у Харківській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 75.1 статті 75, статті 77, статті 82 Податкового кодексу України та затвердженого ДПС України плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік прийнято наказ №2228 "Про проведення документальної планової перевірки ТОВ "ЕКОЛІС" (), за адресою: вул.Гоголя, буд.15/1, кв. (офіс) 45, м.Ізюм, Харківська область, з 09 грудня 2019 тривалістю 10 робочих днів за період діяльності з 01.01.2016 по 30.09.2019 з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати усіх, передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Копію вказаного наказу разом з повідомленням від 18.11.2019 №200 отримано позивачем 21.11.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Не погоджуючись із спірним наказом, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, визначаються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, підпунктом 75.1.2 цієї статті визначено, що документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.77.1 ст.77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом (п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 77.2 ст. 77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З метою забезпечення єдиного підходу до формування щоквартального плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків наказом Міністерства фінансів України від 02 червня 2015 року № 524 затверджено Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі Порядок).

За положеннями пункту 1 цього Порядку, річний план-графік для документальних планових перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, складається відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ Податкового кодексу України.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Оновлення річного плану-графіка здійснюється у разі його коригування.

Згідно з пунктом 4 розділу І цього Порядку до плану-графіка відбираються платники податків відповідно до вимог статті 77 Податкового кодексу України.

За правилами пункту 5 Порядку встановлено, що план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС.

Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Аналіз вищевказаних норм свідчить, що планова документальна перевірка платника податків може бути призначена контролюючим органом у разі, коли її проведення передбачене сформованим та затвердженим планом-графіком, який оприлюднений на офіціальному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку Проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, квартальних планів-графіків - не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Разом з проектом плану-графіка (коригування плану-графіка) формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів-графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи "Управління документами" плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка).

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку, до плану - графіку включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, платежів.

Судом встановлено, що ТОВ "ЕКОЛІС" було включено до річного плану-графіку проведення планових перевірок платників податків на 2019 рік, який був своєчасно розміщений на офіційному веб-сайті ДФС України, з дотриманням процедури такого включення, що підтверджується відповідним витягом з плану-графіка перевірок, листами ГУ ДФС у Харківській області № 8922/8/20-40-14-13-15 від 30.11.2018 та Державної фіскальної служби України № 399802/7/99-99-14-03-04-17 від 22.12.2018.

Відтак, податковим органом винесено наказ про проведення перевірки позивача згідно плану-графіку, затвердженому у встановленому законодавством порядку, який є чинним, жодні відомості щодо оскарження порядку його формування відсутні.

Щодо посилань представника позивача на те, що оскаржуваним наказом передбачається проведення перевірки ТОВ "ЕКОЛІС" щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладеного на контролюючі органи, поза строками, встановленими ст. 102 ПК України, суд зазначає таке.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п. 49.19 ст. 49 ПК України, якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду, крім податкової декларації з податку на прибуток, яка розраховується наростаючим підсумком за рік.

При цьому, суд зазначає, що приписами п. 46.2 ст. 46 ПК України визначено, що платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Згідно п.п. 49.18.6 п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на прибуток для податкової декларації, яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

В судовому засіданні представниками сторін не заперечувалося подання позивачем податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік у 2017 році.

Таким чином, оскільки позивачем у 2017 році подано податкову декларацію з податку на прибуток приватних підприємств за 2016 рік, контролюючий орган має право провести перевірку платника податків щодо формування показників такої декларації не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації - 02.03.2017, що було дотримано при виданні спірного наказу.

Як зазначила представник відповідача, донарахування податкових зобов`язань при цьому може бути здійснено в межах 1095 днів, тобто починаючи з 4-го кварталу 2016 року, що також не заперечувала представник позивача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення контролюючим органом під час призначення перевірки на підставі спірного наказу вимог ст. 102 ПК України.

При наданні оцінки інших доводів позову, а саме, про необхідність застосування до спірних правовідносин статті 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд виходить з таких приписів діючого законодавства.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Аналіз викладеної норми доводить, що предметом заборони є перевірки щодо здійснення уповноваженими законами органами державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, до яких податкові правовідносини не належать, як з огляду на положення статей 1, 3, 4 Господарського кодексу України, так і на положення пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності № 1726-VIII від 03.11.2016 (далі Закон № 1726-VIII) встановлено, що на період проведення антитерористичної операції забороняється проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України суб`єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Зазначене положення пов`язує заборону проведення перевірки із провадженням суб`єктом господарювання своєї діяльності в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Позивач зареєстрований в м.Ізюм Харківської області, який не є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та не розташоване на лінії зіткнення.

Крім того, суд зазначає, що положення Закону №1726-VIII не можуть бути підставами правового регулювання спірних правовідносин, з огляду на системний аналіз статей 1,5,7 Податкового кодексу України, за якими серед загальних засад встановлення податків і зборів пунктом 7.3 статті 7 передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства. Оскільки норми наведеного закону не відповідають встановленим Податковим кодексом України засадам, його положення не можуть застосовуватися у межах спірних правовідносин, з огляду на положення загально-правового принципу конкуренції загальної та спеціальної норми права.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.09.2018 по справі № 805/3894/17-а, від 27.11.2018 по справі № 805/4685/17-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, та, як наслідок, про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 грудня 2019 року.

Суддя Білова О.В.