Справа № 280/2000/19
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/2000/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСОР"

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року

у справі №280/2000/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСОР"

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

"02" травня 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" звернулось до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці ДФС в якому просило

- визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA112080/2019/000025/1 від 07.03.2019;

- визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про відмову у прийнятті митної декларації, а саме: картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2019/00274 від 07.03.2019.

Позовні вимоги обгрунтовані безпідставністю коригування митної вартості товару, оскільки заявлена митна вартість товару підтверджена належними документами.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 р. у справі № 280/2000/19 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень - відмовлено.

Судом встановлено, що під час митного оформлення товару, позивачем надано суперечливі документи щодо підтвердження митної вартості товару, а саме витрат на транспортування. Що слугувало підставою для відмови у прийнятті поданої митної декларації та прийнятті рішення про коригування заявленої митної вартості товару. В свою чергу, позивачем складено та подану нову митну декларацію в якій вказано вартість товару, визначену митним органом в спірному рішенні. Дослідивши встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не надано документів підтверджуючих витрати на транспортування товару, а також подано митну декларацію з ціною визначеною митним органом без використання гарантій передбачених Х розділом Митного кодексу України, останній таким чином погодився з відкоригованою митним органом вартістю товару. А отже заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 р. у справі № 280/2000/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що гарантії, передбачені для випуску товару у вільний обіг, передбачені Х розділом МК України є правом, а не обов`язком декларанта. Факт не погодження декларанта з відкоригованою ціною підтверджується поданням позову, а подання нової декларації лише свідчить про виконання позивачем вимог, що містяться в картці відмови від 07.03.2019 року. Щодо непідтвердження транспортних витрат, позивачем зазначено, що до митного оформлення подано всі необхідні документи, тому подання додаткових документів не було можливим. Разом з тим, в апеляційній скарзі заявником зазначено, що розбіжності в товаросупровідних документах щодо транспортних витрат обумовлені плутаниною між субпідрядниками- виконавцями, які надавали транспортно-експедиційні послуги.

Представниками сторін надано грунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду справи підтверджено, що що 21.02.2019 між TOB "ВОСОР" та Saukas kudra Ltd (Латвія) було укладено Договір купівлі-продажу № 2 (далі - Контракт) про поставку торфу та торф`яних субстратів (торф фрезерований) за ціною 10,50 Євро за м3.

06.03.2019 ТОВ "ВОСОР" до митного оформлення подано митну декларацію №UA112080/2019/008351 на товар: "Торф фрезерований (білий торф) в Біг-Бегах (фракція 0-10) на 36 піддонах (216м3). Торф фрезерований (білий торф) в Біг-Бегах (фракція 0-20) на 10 піддонах (55м3). Являє собою 100% верховий білий торф. рН -3.5-4.5, структура 0-10мм, 0-20мм, електропроникність 0,5-0,8mS/сm, органічна речовина (суха речовина) - 94-99%. Не призначений для роздрібної торгівлі. Використовується у власному виробництві торфосумішей. Торгівельна марка: відсутня. Виробник: SIA "Saukas Kudra"", країна виробництва LV (Латвія).

Разом з митною декларацією позивачем до митного оформлення подано: договір купівлі-продажу № 2 від 21.02.2019; рахунок-фактура (інвойс) № 284-2019 від 27.02.2019; рахунок-фактура (інвойс) № 286-2019 від 28.02.2019; пакувальний лист б/н від 27.02.2019; пакувальний лист б/н від 28.02.2019; міжнародна автомобільна накладна CMR № LV 284-2019 від 27.02.2019; міжнародна автомобільна накладна CMR № LV 286-2019 від 28.02.2019; фітосанітарний сертифікат EC/LV 331314 від 27.02.2019; фітосанітарний сертифікат EC/LV 331315 від 28.02.2019; декларація про походження товару № 284-2019 від 27.02.2019; декларація про походження товару № 286-2019 від 27.02.2019; довідка транспортних витрат № 28/02/19-1 від 28.02.2019; довідка транспортних витрат № 28/02/19-2 від 28.02.2019; договір про перевезення № 25022019-1 від 25.02.2019.

Під час проведення контролю та перевірки правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару митний орган дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: в поданих до митного оформлення CMR № LV 284-2019 від 27.02.2019 та № LV 286-2019 від 28.02.2019 вказано перевізника FOP ОСОБА_1 , проте довідки про транспортні витрати від 28.02.2019 № 28/02/19-1 та № 28/02/19-2 видані транспортно-експедиційно логістичною компанією TFLG, що унеможливлює впевнитися в достовірності витрат на транспортування товару.

Також, митниця повідомила, що у органа доходів і зборів наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 14 Євро/м3, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на "дійсній вартості" імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.

У зв`язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, 07.03.2019 засобами електронного зв`язку митницею направлено електронне повідомлення декларанту та запропоновано відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових про вартість товару або сировини.

Також, враховуючи норми ч. 6 ст. 53 МК України декларанту запропоновано за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

07.03.2019 декларантом засобами електронного зв`язку надіслано до митниці електронне повідомлення від 07.03.2019 № 9, де зазначено "Підприємством ТОВ "ВОСОР" не будуть надаватися додаткові документи".

Згодом, 07.03.2019 декларантом засобами електронного зв`язку додатково надіслано до митниці електронне повідомлення від 07.03.2019 № 11, де зазначено "Додаткові документи надаватися не будуть протягом десяти календарних днів".

07.03.2019 відповідно до вимог ч. 4 ст. 57 МК України проведено процедуру консультацій між митницею і декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів.

За результатами розгляду наявних документів та з урахуванням того, що декларант відмовився від подання додаткових документів, митний орган дійшов висновку про те, що митна вартість товару, що імпортується, не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України.

Враховуючи вимоги ст.60 МК України використана наявна в митниці інформація щодо вищої митної вартості подібного товару за методом 2б) (з розрахунку 14 Євро/м3 (з урахуванням транспортних витрат) МД № 205090/2019/030029 від 22.02.2019).

Враховуючи той факт, що декларантом підприємства надано неповні відомості щодо митної вартості товару відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, відповідачем здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням наявної інформації, було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 07.03.2019 № UA112080/2019/000025/1 із застосуванням другорядного методу (за ціною договору щодо подібних товарів) у відповідності з вимогами ст. 60 МК України.

У митному оформленні МД № UA 112080/2019/008351 від 06.03.2019 відмовлено, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 07.03.2019 № UA 112080/2019/00274.

Товари випущено у вільний обіг за МД № UA 112080/2019/008528 від 07.03.2019 з повною сплатою митних платежів (без застосування фінансової гарантії відповідно до розділу X МК України).

Не погоджуючись із рішеннями відповідача позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем фактично визнана відкоригована митним органом вартість товару, та крім того не надано жодних додаткових доказів щодо сумнівних моментів в документах, підтверджуючих транспортні витрати.

Дослідивши обставин по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи під час проведення контролю та перевірки правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару митний орган дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: в поданих до митного оформлення CMR № LV 284-2019 від 27.02.2019 та № LV 286-2019 від 28.02.2019 вказано перевізника FOP ОСОБА_1 , проте довідки про транспортні витрати від 28.02.2019 № 28/02/19-1 та № 28/02/19-2 видані транспортно-експедиційно логістичною компанією TFLG, що унеможливлює впевнитися в достовірності витрат на транспортування товару.

Декларант відмовився від надання в повному обсязі документів протягом терміну в 10 календарних днів, які підтверджують митну вартість відповідно до положень ч.ч. 3, 6 ст. 53 МК України, що підтверджується матеріалами справи.

А, отже, твердження позивача, про те, що ним надані всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не відповідають фактичним обставинам справи.

Будь-яких інших доказів чи пояснень позивачем до суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що позивач не скористався правом на випуск товару, що декларується, у вільний обіг шляхом подання нової митної декларації з відповідним змістом, сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Як і не скористався правом подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, що декларується, відповідно до ч.8 ст.55 МК України. А отже, фактично погодився із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, зазначених відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товару.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСОР" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 р. у справі № 280/2000/19 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 р. у справі № 280/2000/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко