Справа № 260/1147/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12551/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя Ващилін Р.О., час ухвалення 16:28, місце ухвалення м.Ужгород, дата складання повного тексту 21.10.2019 року),

в адміністративній справі №260/1147/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області,

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

встановив:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС у Закарпатській області, в якому просив: 1) поновити строк оскарження Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4058-56/У, виданої 14.11.2018 р. відповідачем про стягнення з позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 15819,54 грн. на користь держави; 2) визнати протиправною та скасувати Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4058-56/У, виданої 14.11.2018 р. відповідачем про стягнення з позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 15819,54 грн. на користь держави.

Також до адміністративного позову ОСОБА_1 додав заяву про поновлення процесуального строку на оскарження Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4058-56/У від 14.11.2018 р., в якій зазначив, що копію цієї Вимоги позивач отримав з виконавчої служби 26.06.2019 р..

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 року відкрито провадження у даній адміністративній справі.

Відповідач ГУ ДФС у Закарпатській області позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив вважати позов безпідставним та прийняти рішення, яким відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, на підставі ч.3, ч.4 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та відсутністю підстав для визнання поважними причин пропуску звернення до суду.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 17.10.2019 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2011 р. у справі №2а-0770/2459/11, яка набрала законної сили 01.12.2011 р. припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 .. Тому позивач вважав, що його підприємницька діяльність вже припинена про що судом повідомлено державного реєстратора та податковий орган. 21.03.2019 року листом з Міжгірського РВДВС ГТУЮ у Закарпатській області позивача було повідомлено про відкриття виконавчого провадження за Вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4058-56/У від 14.11.2018 р.. Після цього позивач звернувся до державного виконавця з заявою про видачу копії вищевказаної вимоги про сплату боргу, яку він отримав 26.06.2019 року. З врахуванням зайнятості та після вихідних позивач лише 01.07.2019 р. звернувся за правовою допомогою до адвоката. Також зазначає апелянт, що підготовка адміністративного позову також зайняла тривалий час. Тому вважає апелянт, що судом першої інстанції безпідставно не було враховано вищенаведених обставин та очевидність порушення прав позивача.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 17.10.2019 року та направити справу на розгляд суду першої інстанції.

Відповідач Головне управління ДФС у Закарпатській області подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду від 17.10.2019 року без змін.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Відповідно до положень статей 2, 5 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Судом першої інстанції вірно враховано, що позивач ОСОБА_1 оскаржує вимогу Головного управління ДФС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4058-56/У від 14.11.2018 р. про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 15819,54 грн. на користь держави.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, а також порядок та строки оскарження рішення контролюючого органу щодо його нарахування регламентується нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так, відповідно до ч.1 ст.2 цього Закону, його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зокрема, передбачено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

З аналізу вказаних законодавчих норм видно, що у випадку, коли особа вважає протиправним рішення контролюючого органу щодо розрахунку суми єдиного соціального внеску, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.07.2019 року (справа №0740/1050/18).

З матеріалів справи та пояснень позивача (апелянта) видно, що копія оскарженої вимоги про сплату недоїмки була отримана ним 26 червня 2019 року. Отже, саме з цього моменту починається перебіг строків звернення до суду.

З розглядуваним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 12 серпня 2019 року, тобто з пропуском 10-денного строку, встановленого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду є підготовка матеріалів адміністративного позову, то колегія суддів вважає такі безпідставними, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи видно та вірно враховано судом першої інстанції, що 21 березня 2019 року супровідним листом Міжгірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області №1696/14642 Пойді В.П. скеровано постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.03.2019 р., щодо примусового виконання Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4058-56/У від 14.11.2018 р. (а.с. 9-10).

Крім цього, 15 квітня 2019 року представник позивача ознайомилася з матеріалами справи №2а-0770/2459/11, що підтверджується, зокрема відміткою в журналі обліку заяв про надання доступу до матеріалів судових справ та судових рішень, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 49-53).

Також в матеріалах справи наявна копія довідки сектору з питань державної реєстрації Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області №01-08/26 від 19.04.2019 р., видана за зверненням ОСОБА_1 про ненадходження рішення суду у справі №2а-0770/2459/11 від 16.11.2011 р. до державного реєстратора (а.с. 12).

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що починаючи з квітня 2019 року, позивачем здійснювались дії на збирання доказів, які, на його думку, могли б обґрунтувати протиправність оскарженої вимоги №Ф-4058-56/У від 14.11.2018 року.

Жодних інших доказів, після 26 червня 2019 року (дня одержання копії вимоги про сплату боргу (недоїмки)), які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду, до матеріалів справи долучено не було.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач пропустив 10-денний строк звернення до суду та не навів поважних причин підстав для його поновлення.

Судом першої інстанції також вірно враховано рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 року в якому зазначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Крім того, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996 р., Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980 р.).

Колегія суддів також зазначає, що у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 18.12.2019 року було оголошено перерву до 26.12.2019 року для надання апелянту (позивачу) можливості подати інші докази, які свідчили б про поважність причин пропуску ним строку звернення до суду, однак таких апелянтом (позивачем) суду надано не було.

Крім цього, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо протиправності винесеної відповідачем Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4058-56/У, виданої 14.11.2018 р., оскільки при вирішення питання щодо причин пропуску строку звернення до суду, суд не з`ясовує спір по суті позову.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду від 17.10.2019 року винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №260/1147/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль