Справа № 260/1142/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12204/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О.,Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Волошин М.М.,

представника відповідача Заяць Р.І.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 260/1142/19 (рішення ухвалено в м. Ужгород, головуючий суддя Гаврилко С.Є., рішення у повному обсязі складено 21.10.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 09.08.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому з просив визнати дії відповідача щодо не зарахування йому в розрахунок стажу період роботи в колгоспі "Комунар" з 01.01.1974 по 06.09.1976 незаконним та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати йому до страхового стажу період роботи в колгоспі "Комунар" 01.01.1974 по 06.09.1976 відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позову зазначає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування в розрахунок стажу періоду роботи в колгоспі "Комунар" за період з 01 січням 1974 року по 06 вересня 1976 року є неправомірним, оскільки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року по справі № 260/285/19 встановлені обставини, що отримання уточнюючих довідок або виписок із наказів про прийняття на роботу є неможливим з тієї причини, що первинні документи радгоспу "Комунар" знищені. Архівним відділом Виноградівської ДДА позивача було повідомлено, що документи з кадрових питань вищезазначеного підприємства в архівний відділ не надходили, у зв`язку з чим надати запитувану інформацію немає можливості, Таким чином, надання довідки форми Ф-22 для підтвердження періодів роботи з 01 січня 1974 року по 06 вересень 1976 року в колгоспі "Комунар" є неможливим.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вказує, що підтвердити спірний період його роботи довідками, наказами чи іншою документацією він не має можливості, оскільки підприємство, яке є правонаступником колгоспу «Комунар», ліквідовано 03.05.2012, а документи на зберігання в архів не передано, тому не має можливості надати відповідачу довідку Ф-22, а відсутність останньої не може бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Надання особою до Пенсійного органу уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії за віком потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній. У трудовій міститься запис, який підтверджує його роботу (трудовий стаж) в колгоспі "Комунар в період з 01.1974 по 06.09.1976.

Відповідач на апеляційну скаргу подав відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 16 липня 2019 року позивач звернувся до Виноградівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області для призначення пенсії по віку відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Протоколом призначення пенсій від 23 липня 2019 року позивачу призначено пенсію за віком. Стаж роботи склав 37 років 8 місяців 12 днів.

Повідомленням від 25 липня 2019 року за №14279/0204 відповідач інформував позивача, що в ході прийняття рішення щодо призначення пенсії за віком не взято в розрахунок стажу період роботи в колгоспі "Комунар" за період з 01 січням 1974 року по 06 вересня 1976 року в зв`язку з відсутністю довідки форми Ф-22 за вказаний період (а.с. 16).

Листом від 29 липня 2019 року № 01-14/126 архівним відділом Виноградівської районної державної адміністрації позивача повідомлено, що документи з кадрових питань (особового складу) колгоспу "Комунар" с. В.Копаня в архівний відділ не надходили, місцезнаходження кадрових документів вказаного підприємства невідоме, у зв`язку з чим неможливо надати запитувану інформацію.

Вважаючи дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відомості, зазначені в трудовій книжці позивача не підтверджують факт його роботи в колгоспі "Комунар" за період з 01 січня 1974 року по 06 вересня 1976 року. Позивачем жодних доказів щодо встановлення факту його роботи в колгоспі "Комунар" за період з 01 січня 1974 року по 06 вересня 1976 року не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 частини 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 12 Закону України № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Положення статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначають, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить частина 1 статті 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За статтею 56 Закону №1788-ХІІдо стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок№637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як видно з матеріалів справи, спірним є не зарахування ОСОБА_1 09.08.2019 в розрахунок стажу період його роботи в колгоспі "Комунар" з 01.01.1974 по 06.09.1976.

Ведення трудових книжок у 1974 році здійснювалось відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Державного комітету праці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 (далі Інструкція № 162).

Згідно підпункту 1 розділу 1 Інструкції №162, яка діяла на час працевлаштування позивача, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників та службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

В трудову книжку вносяться: відомості про робітника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийомі на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (пункт 2.2. Інструкції №162).

Відповідно до підпункту 2.3 розділу 2 Інструкції № 162 всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведенні на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами. Записи виконуються акуратно, пером або кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольору.

Пунктом 2.11 Інструкції № 162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Також, пунктом 2.13 Інструкції № 162 визначено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Згідно із пунктом 4.1 Інструкції № 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 2.10 абзацу 4 Інструкції № 162 професія або спеціальність записуються в трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належно оформленого документа.

У відповідності до пункту 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (пункт 6).

Отже, чинне на час 1974-1976 років трудове законодавство регламентувало оформлення трудових відносин із записом у трудову книжку не пізніше як через 5 днів з моменту допуску до роботи та містило чіткі вимоги щодо здійснення в ній записів про трудову діяльність працівника.

Досліджуючи трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 , судом встановлено, що в ній міститься запис № 1, де в графі "Відомості про роботу" вказано (мова оригіналу): "Общий трудовой стаж до поступлення садовиносовхоз "Комунар" составляет 2 (два) года 8 мес. 6 дн., в том числе в колхозе "Комунар" с 1 января 1974 г. по 6 сентября 1976 г. Всего в трудовой стаж защитьівается 2 (два) года 8 м. 6 дн.". У графі "На основі чого внесений запис, (документ, його дата і номер)" зазначено (мова оригіналу): "Протокол № 1 заседаниякомиссии по установлению трудового стажаколхозникамперешедшим на работу в совхоз при реорганизацииколхоза в совхоз (Пост. Сов.Мин СССР и ЦК КПСС от 3 мая 1957 г. № 495)" (а.с. 13-15).

Як правильно зауважив суд першої інстанції, вказаний запис виконаний без зазначення дати його заповнення, підпису особи, відповідальної за внесення такого запису, печатки підприємства та не вказано найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято позивача в колгосп "Комунар" за спірний період.

Судом першої інстанції також встановлено, що в спірний період з 01 січня 1974 року (на той час позивачеві було 14 років) по 06 серпня 1976 року працював на зерновому току в колгоспі "Комунар". Колегія суддів враховує, що у судовому засіданні у суді першої інстанції на запитання головуючого, яку саме роботу здійснював позивач на зерновому току в зимовий період, останній відповів, що навчався у школі. Таким чином судом резюмується, що не у весь зазначений позивачем спірний період він здійснював трудову діяльність.

В суду апеляційної інстанції відсутня інформація про безпосередню зайнятість позивача на зерновому току і такі (довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи тощо)щодо встановлення факту його роботи в колгоспі "Комунар" за період з 01 січня 1974 року по 06 вересня 1976 року позивач не надав, чим не спростував сумніви щодо його роботи у спірний період.

З врахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності висновків відповідача про відсутність належних доказів на підтвердження факту роботи позивача в колгоспі "Комунар" за період з 01 січня 1974 року по 06 вересня 1976 року, що не дозволяло зарахувати спірний період роботи позивача до його загального стажу при призначенні пенсії.

Вказані обставини позивачем не спростовані і в суді апеляційної інстанції, тобто не виконано передбаченого частиною першою статті 77 КАС України обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, а отже і відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 260/1142/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 26.12.2019