Справа № 308/13500/19
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Закарпатській області лейтенанта поліції Садварій В`ячеслава Владиславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 22.11.2019 року відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1777227, в якій зазначено, що 22.11.2019 року о 10 год. 09 хв. на 801 км. Автодороги М-06 ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 100 км/год, перевищивши встановлене обмеження максимальної швидкості передбачене ДЗ 3.29 (70 км/год), чим порушив п. 12.9. «Б» ПДР України. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, при складенні відносно нього постанови суб`єктом владних повноважень не дотримано процедури та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема положень ст. 279 КУпАП. Вказує, що відповідач обмежився виключно демонстрацією показника приладу вимірювання швидкості, після чого самостійно розглянув справу у салоні службового автомобіля та повідомив позивача про можливість оскарження постанови протягом десяти діб, чим також порушив права позивача передбачені ст. 268 КУпАП. Разом з цим, позивач вказує, що у зазначений у постанові час він рухався по автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, на якій дозволена швидкість руху не більше 110 км/год, а відповідачем нічим не доведено, що перед вказаною ділянкою дороги був встановлений дорожній знак 3.29 ПДР України, яким обмежено швидкість руху на даній ділянці автодороги обмежена до 70 км/год. А тому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1777227 від 22.11.2019 року.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідачем також не було надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини неподання такого.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.03.2019 року інспектором 1 батальйону 4 роти УПП в Закарпатській області лейтенанта поліції Садварій В.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 122 КУпАП, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, 22.11.2019 року о 10 год. 09 хв. на 801 км. автодороги М-06 ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 100 км/год, перевищивши встановлене обмеження максимальної швидкості передбачене ДЗ 3.29 (70 км/год), чим порушив п. 12.9. «Б» ПДР України.

Однак, суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), є необґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

У відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Згідно правил п. 12.9 «б» ПДР, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил.

Позивач стверджує, що рухався на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, а перед вказаною ділянкою дороги не був встановлений дорожній знак 3.29 ПДР України, яким обмежено швидкість руху на даній ділянці автодороги обмежена до 70 км/год.

В той же час, будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення та на спростування заперечень позивача відповідачем не надано.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги дані зазначені у постанові, оскільки при ухвалені постанови не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок інспектора про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а відтак інспектором патрульної поліції не було повно і всебічно дослідженні усі обставини справи. Разом із тим такі докази не були надані відповідачем і суду.

Крім того, суд бере до уваги , що відповідач неподавши відзиву на позовну заяву також не з"явився в суд на розгляд справи .

Згідно з ч.4ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно зч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідноз п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що обставини, відображені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова ухвалена відповідачем за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП вищенаведене, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2,20,77,121,242,286,294 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Закарпатській області лейтенанта поліції Садварій В`ячеслава Владиславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1777227 від 22.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Придачук