Справа № 200/11582/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р. Справа№200/11582/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати належної позивачу пенсії за період з 1 серпня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 2 613,60 грн;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 1 серпня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 2 613,60 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є особою з інвалідністю з дитинства, отримує пенсію в разі втрати годувальника та є внутрішньо переміщеною особою, проживає у м. Краматорськ Донецької області, має місце постійної реєстрації у м. Донецьк Донецької області, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську в Донецькій області з 20 листопада 2014 року на підставі особистої заяви та отримує пенсію за віком.

За період з серпня 2018 року по 31 жовтня 2018 року відповідач не виплачував позивачу пенсію.

Рішень про припинення виплати пенсії позивач не отримувала.

На переконання ОСОБА_1 не виплата їй пенсії за вказаний період є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач вважає, що виплату їй пенсії було припинено з підстав, що не передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому відповідно до ст. 46 цього ж Закону пенсія повинна бути їй нарахована та виплачена за минулий час без обмежень будь-яким строком (а.с. 4-8).

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

По-перше, позивач звернулась до суду із пропуском строку позовної давності, по-друге, позовні вимоги про виплату конкретної суми є незаконними, по-третє, жодного рішення про припинення виплати позивачу пенсії управління не приймало.

Зазначає, що призначення і продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 5 листопада 2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова № 637).

Позивач перебуває на обліку в управлінні з 1 вересня 2014 року на підставі її заяви від 20 листопада 2014 року та отримувала пенсію по липень 2018 року.

Після обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб з 1 серпня 2018 року виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено.

4 жовтня 2018 року позивач звернулась до управління із заявою про поновлення виплати їй пенсії.

На підставі витягу з протоколу засідання Комісії від 26 жовтня 2018 року № 138 булог прийнято рішення про поновлення виплати пенсії заявниці.

З листопада 2019 року позивач отримує пенсію.

Щодо вимоги позивача сплатити заборгованість, у відзиві зазначено, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 5 листопада 2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова № 637) суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. До теперішнього часу окремий порядок Кабінетом Міністрів України не визначено (а.с. 24-25).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вирішено, що позивачем строк давності до суду не пропущений, так як право особи на отримання раніше призначеної пенсії є абсолютним; також відстрочено позивачу сплату судового збору до вирішення справи по суті (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27 листопада 2019 року (а.с. 35).

Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року підготовче засідання у справі відкладено на 18 грудня 2019 року ( а.с. 37).

18 грудня 2019 року позивач до судового засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник відповідача 18 грудня 2019 року до судового засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду Управління повідомлялося належним чином.

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення сторін про місце, дату та час проведення судового засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 . Позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії у разі втрати годувальника; є особою з інвалідністю з дитинства, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську в Донецькій області (а.с. 8-9, 12, 14, 27).

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, , місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та відповідно до КАС України є належним відповідачем у даній справі, внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19 липня 2005 року (а.с. 19-21).

20 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з заявою (вх. № 24171) щодо запиту її пенсійної справи з УПФУ в Київському районі м. Донецька; перебуває на обліку в управлінні в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію по матеріалам електронної пенсійної справи з 1 вересня 2014 року (а.с. 29, зв.бік а.с. 24).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, виплата пенсії позивачу припинена (призупинена) з 1 серпня 2018 року у зв`язку із отриманням управлінням інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (а.с. 24-25).

Припинення (призупинення) виплати пенсії позивачу із зазначеної дати підтверджується випискою з електронної бази відповідача та довідкою про сплачену пенсію (а.с. 28, 27).

Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 26 жовтня 2018 року № 138 вирішено відновити ОСОБА_1 виплату пенсії (а.с. 31).

З листопада 2018 року позивачу поновлено виплату пенсії (а.с. 27-28).

За поясненням позивача в березні 2019 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з заявою щодо виплати заборгованості з пенсії (а.с. 4).

11 березня 2019 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області листом № 123/л-01-01-18/4575/01/34 надана відповідь позивачу, в якій зазначено, що з листопада 2018 року позивач отримує поточну пенсію. Стосовно виплати пенсії за минулий час повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Отже, виплата пенсійних коштів за минулий період буде здійснена після затвердження такого порядку (а.с. 11).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи пенсія позивачу Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області протягом спірного періоду не сплачувалась, але нараховувалась, що підтверджується довідкою від 27 серпня 2019 року № 943-02-25/7 та випискою з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (а.с. 12, 27, 28, зв. бік а.с. 28).

Будучи не згодною із невиплатою їй відповідачем заборгованості з пенсії за спірний період позивач звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення») пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та абз. 6 цього пункту.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, яка набрала чинності 4 березня 2016 року, затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й «інші випадки, передбачені законом».

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування «інших випадків, передбачених законом», ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення (призупинення) виплати пенсії позивачу, відповідно, невиплата з серпня 2018 року по листопад 2018 року ОСОБА_1 пенсії була протиправною.

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати їй пенсії за період з 1 серпня 2018 року по 31 жовтня 2018 року - є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 245 КАС України, беручи до уваги висновок суду щодо неправомірності не виплати пенсії позивачу за період з 1 серпня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з пенсії за вказаний період - такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 1 серпня 2018 року по 31 жовтня 2018 року позивачу було нараховано до виплати 2 613,60 грн (зв.бік а.с. 28).

Таким чином, суд вважає за необхідне за для належного захисту прав позивача стягнути з відповідача на користь позивача 2 613,60 грн.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення суд зазначає, що відповідно до ст. 382 КАС України суд, яких ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Аналізуючи вказані нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом.

Враховуючи характер спірних правовідносин та склад учасників адміністративної справи, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вірогідності невиконання відповідачем даного судового рішення, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі відсутні.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 30 вересня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, беручи до уваги, позивачем заявлені позовні вимоги немайнового (визнання бездіяльності протиправною) та майнового (стягнення заборгованості) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 1 536,80 грн (768,40 грн - розмір судового збору за позовні вимоги немайнового характеру та 768,40 грн - розмір судового збору за позовні вимоги майнового характеру).

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 14, 19, 72-78, 90, 94, 132, 139, 205, 244-246, 255, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 за період 1 серпня 2018 року по 31 жовтня 2018 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 1 серпня 2018 року по 1 листопада 2018 року у сумі 2 613,60 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області , місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5, на користь на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - UA6026001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) 80 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення складені та підписані 18 грудня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений та підписаний 28 грудня 2019 року.

Суддя Н.П. Волгіна