Справа № 824/1227/19-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/1227/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо невключення в уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області видати їй, ОСОБА_1 , уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), із зазначенням відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є отримувачем пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", яка призначена на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.12.2018 р. по справі № 824/1047/18, яке набрало законної сили 15.01.2019 р. Вказаним судовим рішенням визнано його державним службовцем із спеціальним статусом. Як вказував позивач, Головним управління ДПС у Чернівецькій області видано довідку № 52 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, однак відсутні відомості про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу та відмовлено листом для видачі уточненої довідки.

Позивач вважає, що відповідачем при ненаданні та невключенні в уточнену довідку відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу допущено бездіяльність, що призвело до звуження його прав.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.10.2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

З метою з`ясування всіх обставин у справі, п. 4 вказаної ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду витребувано з Головного управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області письмові докази

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.10.2019 р. залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на адміністративний позов, в якому просило у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, оскільки надбавка за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу є структурним складовим елементом заробітної плати, але не є складовою заробітної плати для призначення пенсії державного службовця у розумінні Закону України Про державну службу у редакції від 10.12.2015 р. № 889-VІІ, на підставі якого прийнято постанову правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. № 1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсій державним службовцям. Отже, немає можливості видати уточнюючу довідку з урахуванням надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу, тому, що форма довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця передбачає тільки зазначення надбавки за ранг державного службовця. Відтак, відмова ГУ ДПС у Чернівецькій області з приводу включення в уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу є правомірною та прийнятою контролюючим органом в межах наданих повноважень

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог надала письмові пояснення, в обґрунтування яких вказувала, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в у Чернівецькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України Про державну службу на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.12.2018 р. у справі № 824/1047/18-а. Третя особа вважає, що позовні вимоги щодо видачі позивачу уточненої довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), із зазначенням відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу є безпідставними, оскільки у формі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця згідно постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. № 1-3, зазначається надбавка за ранг, а не надбавка за звання.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 07.08.2018 р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу (а.с. 11-16, 17).

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.12.2018 р. у справі № 824/1047/18-а, яке набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно із Законом України Про державну службу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 07.08.2018 р. пенсію за віком відповідно до Закону України Про Державну службу, зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 02.04.1992 р. по 22.04.2014 р. в органах державної податкової служби з 07.08.2018 р. з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.12.2018 р. у справі № 824/1047/18-а встановлено наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

07.08.2018 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою № 5/634 про переведення (призначення) з отримуваної пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України " Про державну службу".

16.10.2018 року (лист вих. № 26484/02-13) Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за віком за нормами Закону України Про державну службу. Відмова обґрунтована тим, що основним критерієм за яким слід визначати можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХП, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. В листі (відмові) також зазначається, що за нормами Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, а не ранги державних службовців, посади посадових осіб контролюючих органів не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХП та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно записів трудової книжки позивач працював в Державній податковій інспекції у м. Чернівцях (на даний Чернівецька об`єднана ДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області) на посаді державного податкового інспектора з 02.04.1992 р. по 03.01.1993 р., старшого державного податкового інспектора з 04.01.1993 р. по 31.05.1993 р., головного державного податкового інспектора з 01.06.1993 р. по 01.01.1995 р., на посаді заступника начальника відділу з 02.01.1995 р. по 05.04.2001 р., на посаді начальника відділу з 06.04.2001 р. по 11.09.2005 р., на посаді завідувача сектору з 12.09.2005 р. по 30.09.2009 р., на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора з 01.10.2009 р. по 07.11.2010 р., на посаді головного державного податкового інспектора з 08.11.2010 р. по 26.06.2013 р., на посаді головного державного інспектора з 27.06.2013 р. по 22.04.2014 р.

11.07.1994 р. позивач прийняв присягу державного службовця (пункт 22 трудової книжки), 27.06.2013 р. присвоєно 13 ранг державної служби (пункт 47 трудової книжки), 10.06.2002 р. присвоєно спеціальне звання Радник податкової служби ІІІ рангу (пункт 31 трудової книжки), 30.06.2004 р. присвоєно спеціальне звання Радник податкової служби II рангу (пункт 35 трудової книжки), 27.12.2013 р. присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи II рангу ( пункт 49 трудової книжки).

Таким чином, під час розгляду справи № 824/1047/18-а суд прийшов до висновку, що період роботи позивача з 02.04.1992 р. по 22.04.2014 р. на посадах в органах державної податкової служби, що становить 22 роки 21 день, відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної податкової служби. Відтак, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 78 КАС України врегульовано підстави звільнення від доказування. Так, ч. 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч. 4 ст. 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом ч. 4 ст. 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас, передбачене ч. 4 ст. 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами ст. 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 р. № 6-327цс15, а також у постановах Верховного Суду від 28.04.2018 р. у справі № 825/705/17, від 06.03.2019 р. у справі № 813/4924/13-а, від 05.09.2019 р. у справі № 2340/3396/18 та від 06.09.2019 р. У справі № 804/10237/13-а.

Беручи до уваги наведену норму процесуального права та встановлені по справі обставини, суд вважає, що рішення від 14.12.2018 р. у справі № 824/1047/18-а, яке набрало законної сили, є преюдиційним для справи, яка розглядається.

В ході судового розгляду справи № 824/1227/19-а судом встановлено, що наказом державної податкової інспекції у місті Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 27.12.2013 р. № 97-О, позивачу присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи II рангу (а.с.46).

Наказом державної податкової інспекції у місті Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 22.04.2014 р. № 53-О позивач звільнений з посади головного державного інспектора відділу моніторингу забезпечення доходів і зборів та експрес-діагностики координаційно-моніторингового управління ДШ у м. Чернівцях, за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України (а.с.48-49).

Як стверджує позивач в позовній заяві, перед зверненням для призначення пенсії, Головним управління ДПС у Чернівецькій області видано довідку № 52 від 07.08.2018 р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, в якій до складу заробітної плати (для призначення пенсії) входять: оклад за посадою - 4100,00 грн., надбавка за ви слугу років (за стаж державної служби 22 роки у розмірі 50%) - 2050,00 грн., на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 27, 50).

Проте, при формуванні довідки Головним управління ДПС у Чернівецькій області не було вказано відомості про розмір надбавки за спеціальне звання радник податкової та митної служби ІІ рангу.

Крім того, судом встановлено, що 17.09.2019 р. позивач звернулась до ГУ ДФС у Чернівецькій області із заявою щодо оформлення та надання уточненої довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) з включенням до неї замість графи надбавка за ранг надбавка за спеціальне звання (радник податкової служби ІІ рангу), розмір якої станом на дату оформлення (07.08.2018 р.) попередньої довідки становив 600 грн (а.с. 51).

30.09.2019 р. ГУ ДПС у Чернівецькій області листом за № 102/М-24-13-13-09 повідомлено позивача, що немає можливості видати уточнюючу довідку з урахуванням рангу, оскільки відповідно до наказу державної податкової інспекції у місті Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 27.12.2013 р. № 97-О, позивачу присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи II рангу (а.с.52).

Водночас у вказаному листі зазначено, що розмір оплати за спеціальне звання Радник податкової та митної справи II рангу становить 600 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення в уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово позивачки, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з таких міркувань.

На час проходження позивачем державної служби діяв Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 р. (далі - Закон № 3723-XII).

Відповідно до ст. 26 Закону № 3723-XII встановлювалися такі ранги державних службовців: службовцям, які займають посади, віднесені до першої категорії, може бути присвоєно 3, 2 і 1 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до другої категорії, може бути присвоєно 5, 4 і 3 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до третьої категорії, може бути присвоєно 7, 6 і 5 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до четвертої категорії, може бути присвоєно 9, 8 і 7 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг.

Ранг службовцю присвоюється відповідно до займаної посади, рівня професійної кваліфікації та результатів роботи.

Ранги, які відповідають посадам третьої - сьомої категорій, присвоюються керівником державного органу, в системі якого працює державний службовець.

Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 р. (далі - Закон № 889-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. п. 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

У ст. 1 Закону № 889-VIII надано визначення поняттям державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (ст. 5 Закону № 889-VIII).

Статтею 6 Закону № 889-VIII встановлено категорії посад державної служби. Так, посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія "А" (вищий корпус державної служби) посади: державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів та їх заступників; голів місцевих державних адміністрацій; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 2) категорія "Б" посади: керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників; керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників; заступників голів місцевих державних адміністрацій; керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників; заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".

Кількість посад державної служби категорій "А" і "Б" в державному органі повинна становити не більше третини його штатної чисельності.

Ранги державних службовців є видом спеціальних звань (ч. 1 ст. 39 Закону № 889-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону №8 89-VIII встановлюється дев`ять рангів державних службовців. Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінетом Міністрів України. Співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями встановлюється для випадків призначення осіб, яким присвоєно такі спеціальні звання, на посади державних службовців, на яких може бути присвоєно нижчий ранг. У такому разі особі присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до спеціальних законів.

Згідно з ч. 3 ст. 39 Закону № 889-VIII присвоюються такі ранги: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", - 1, 2, 3 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "Б", - 3, 4, 5, 6 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "В", - 6, 7, 8, 9 ранг.

Ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення, крім випадків, передбачених законом (ч. 4 ст. 39 Закону № 889-VIII).

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону № 889-VIII ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а в разі встановлення випробування - після закінчення його строку. Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної категорії посад.

Згідно з ч.6 ст. 39 Закону № 889-VIII черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності. Протягом строку застосування дисциплінарного стягнення, а також протягом шести місяців з дня отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності черговий ранг державному службовцю не присвоюється. Такі періоди не зараховуються до строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

У разі переходу на посаду нижчої категорії або звільнення з державної служби за державним службовцем зберігається раніше присвоєний йому ранг (ч. 9 ст. 39 Закону №889-VIII).

Згідно п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до п. 343.1 - 343.2 ст. 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 р. № 839 (далі - Порядок № 839).

Згідно пункту 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

Судом встановлено, що 11.07.1994 р. позивач прийняв присягу державного службовця, 27.06.2013 р. присвоєно 13 ранг державної служби, 10.06.2002 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІІ ранку", 30.06.2004 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби II рангу", 27.12.2013 р. присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи II рангу.

За приписами п. 3 Порядку № 839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2016 р. "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10 (далі Порядок № 306).

Додатком 6 Порядку № 306 передбачено, що спеціальне звання "Радник податкової та митної справи ІІ рангу" прирівнюється до 5 рангу державного службовця.

Із наведеного видно, що спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Порядком № 306.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу присвоєно спеціальні звання радник податкової та митної справи ІІ рангу" та він є державними службовцями зі спеціальним статусом, відтак прирівнюється до 5 рангу державного службовця.

Відтак, доводи відповідача про те, що посадові особи контролюючих органів, яким присвоюються спеціальні звання не прирівнюються до рангів державного службовця є безпідставними.

Крім того, варто зазначити, що згідно трудової книжки позивача 27.06.2013 р. присвоєно 13 ранг державного службовця.

Водночас, відповідно до п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 04.07.2013 р. №404-VІІ встановлено, що спеціальні звання податкової та митної служби, встановлені цим Законом, присвоюються посадовим особам органів доходів і зборів, яким раніше було присвоєно спеціальні звання податкової служби України, за таким співвідношенням незалежно від займаних посад, зокрема спеціальне звання радник податкової служби II рангу відповідає спеціальному званню радник податкової та митної справи II рангу.

Період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоювалися спеціальні та/або персональні звання) у податкових органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Судом встановлено, що 11.07.1994 р. позивач прийняв присягу державного службовця, 27.06.2013 р. присвоєно 13 ранг державної служби, 10.06.2002 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІІ ранку", 30.06.2004 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби II рангу", 27.12.2013 р. присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи II рангу, що підтверджується записами трудової книжки. Вказана обставина не заперечується відповідачем у відзиві на позов.

Разом з тим, суд зауважує, що до суду не надано доказів, які свідчать про позбавлення позивача присвоєних йому персональних звань в установленому законом порядку.

Дослідженням довідки № 52 від 07.08.2018 р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, набавка за ранг, надбавка за вислугу років) виданої Чернівецькою ОДПІ встановлено, що ОСОБА_1 , працювала в ДПІ у м. Чернівцях на посаді головний державний інспектор, заробітна плата станом на 07.08.2018 р. на відповідній посаді становить: посадовий оклад - 4100,00 грн; надбавка за ранг - відсутня; надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 22 роки) - 2050,00 грн; всього - 6150,00 грн.

На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове держане соціальне страхування (а.с. 27, 50).

Судом встановлено, у наведеній довідці відсутня інформація про надбавку за ранг.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, про те, що відповідачем при видачі довідок № 52 від 07.08.2018 р. не враховано, те що ранг державного службовця "радник податкової та митної справи II рангу" відповідає 5 рангу державного службовця, внаслідок чого відповідачем не включено до посадового окладу позивачки розмір надбавки за 5-ий ранг державного службовця.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Закон №3723-XII втратив чинність на підставі Закону №889-VIII від 10.12.2015 р., крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII від 10.12.2015 р.).

Згідно п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 р. №6 22 (далі - Порядок № 622) "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", пенсія призначається особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).

Таким чином, особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, до заробітної плати для призначення пенсії враховуються, крім всіх інших ви плат, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби.

Розмір посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років оформляється окремою Довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (далі - Довідка), форма якої затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. № 1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 р. за № 180/30048 (далі - Постанова № 1-3).

Суд приходить до переконання, що при складанні вищенаведеної довідки № 52 від 07.08.2018 р. про розмір складові заробітної плати не були враховані всі складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, а саме надбавка за 5 ранг державного службовця відповідно до Порядку № 306.

Відповідно до ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо не включення в уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу є протиправною, оскільки не відповідає нормам ст. 22 Конституції України та наведеним нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність не включення до у довідку № 52 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця надбавки за ранг (відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу) з урахуванням норм вищенаведеного законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії відповідача щодо не включення до довідки всі таких складових заробітної плати, суд приходить до висновку, що відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що бездіяльність дії відповідача щодо не включення в уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу є протиправною, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у частині визнання такої бездіяльності протиправною підлягають задоволенню.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Так, за приписами ст.245 КАС України, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Оскільки, належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 КАС України, відтак, підлягають задоволенню похідна позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача видати уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), із зазначенням відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II ранг.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією № 4 від 21.10.2019 р. (а.с. 5).

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо невключення в уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу;

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області видати ОСОБА_1 , уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), із зазначенням відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи II рангу.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вулиця Героїв Майдану, 200-А, місто Чернівці, );

третя особа - Головне управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький