Справа № 200/9535/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 р. Справа№200/9535/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд: у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., при секретарі судового засідання Запарі С.В.,

за участю:

представника позивача Братченка О.В.,

представника відповідача Голуба М.І.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відео конференції в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС Донецької області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення: № 5518-46 від 3 листопада 2017 року, № 5519-46 від 3 листопада 2017 року, № 5516-46 від 3 листопада 2017 року, № 5517-46 від 3 листопада 2017 року, № 5520-46 від 3 листопада 2017 року, № 0039212/4610-0581 від 19 березня 2018 року, № 0039213/4610-0581 від 19 березня 2018 року, № 0039210/4610-0581 від 19 березня 2018 року, № 0039211/4610-0581 від 19 березня 2018 року, № 0039214/4610-0582 від 19 березня 2018 року, № 0-0581 від 18 лютого 2019 року, № 0-0581 від 18 лютого 2019 року, № 0-0581 від 1 березня 2019 року, № 0-0581 від 1 березня 2019 року, № 0-0581 від 1 березня 2019 року, № 0-0581 від 1 березня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником нерухомого майна яке було набуте до запровадження податку на нерухомість, вважає, що оскільки зворотну дію норми закону не мають, відповідачем протиправно винесено спірні податкові повідомлення-рішення, тому просить їх скасувати.

3 вересня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно пп. 266.1.1п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є, зокрема фізичні особи, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості. Оскільки позивач є власником житлової та нежитлової нерухомості, податковим органом, ураховуючи встановлені Маріупольською міською радою ставки податку на нерухомість та положення Податкового кодексу України, були сформовані та направлені платнику податків спірні податкові повідомлення-рішення. Відповідач вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законам України, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

16 вересня 2019 року позивач надав відповідь на відзив, в якому наголосив, що нерухоме майно було набуте до запровадження такого податку, та зазначив, що наданий до суду відзив описує положення законодавства, щодо оподаткування нерухомості в Україні, проте не наведено доводів та аргументів щодо спростування підстав та вимог позовної заяви та проігноровано той факт, що одна з квартир вже не належить позивачу. Вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

16 жовтня 2019 року позивач надав письмові пояснення в яких зазначив, що відповідачем не надано доказів доведення до відома позивача рішення Маріупольської міської ради про встановлення ставок податку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 5 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

16 серпня 2019 року недоліки позовної заяви усунуті позивачем.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справ за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19 вересня 2019 року.

Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року відкладено підготовче засідання на 16 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року вирішено продовжити строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів та відкласти підготовче засідання до 19 листопада 2019 року.

Ухвалою від 19 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 19 грудня 2019 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник Головного управління ДФС у Донецькій області заперечував проти позову та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) є громадянкою України. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно тимчасового посвідчення №229 від 16 липня 2014 року позивач є особою з інвалідністю з дитинства І групи.

Відповідно до копії Витягу про держану реєстрацію прав №29681221 від 15 квітня 2011 року позивачу належить на праві власності, будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 30).

У зв`язку із наявністю у позивача права власності на вказану вище нерухомість, відповідачем, згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, винесено:

- податкове повідомлення - рішення форми «Ф» №5520-46 від 3 листопада 2017 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 163,72 грн.(а.с. 15);

- податкове повідомлення - рішення №0039214/4610-0582 від 19 березня 2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 190,09 грн.(а.с. 20);

- податкове повідомлення - рішення №0-0581 від 1 березня 2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 221,16 грн.(а.с. 25).

Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26814684 від 26 липня 2010 року позивачу належить на праві власності, квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 29).

У зв`язку із наявністю у позивача права власності на вказану вище нерухомість, відповідачем, згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, винесено:

- податкове повідомлення - рішення форми «Ф» №5516-46 від 3 листопада 2017 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 282,25 грн.(а.с. 13);

- податкове повідомлення - рішення №0039210/4610-0581 від 19 березня 2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 327,73 грн.(а.с. 18);

- податкове повідомлення - рішення №0-0581 від 1 березня 2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 381,29 грн.(а.с. 23);

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24923372 від 25 грудня 2009 року позивачу належить на праві власності, 1/5 частка будинку за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 27).

- податкове повідомлення - рішення форми «Ф» №5518-46 від 3 листопада 2017 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 4826,4 грн.(а.с. 11);

- податкове повідомлення - рішення №0039212/4610-0581 від 19 березня 2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 6107,84 грн.(а.с. 16);

- податкове повідомлення - рішення №0-0581 від 18 лютого 2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 7106,09 грн.(а.с. 21).

Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №264922953 від 25 грудня 2009 року позивачу належить на праві власності, нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 Металургів АДРЕСА_4 б. АДРЕСА_5 , прим 44,45 (а. с. 28).

У зв`язку із наявністю у позивача права власності на вказану вище нерухомість, відповідачем, згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, винесено:

- податкове повідомлення - рішення форми «Ф» №5519-46 від 3 листопада 2017 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 1801,65 грн.(а.с. 12);

- податкове повідомлення - рішення №0039213/4610-0581 від 19 березня 2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 2280 грн.(а.с. 17);

- податкове повідомлення - рішення №0-0581 від 18 лютого 2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 2652,64 грн.(а.с. 22).

Позивачу належала квартира загальною площею 45,10 кв.м за адресою АДРЕСА_6 , що не є спірним між сторонами.

У зв`язку із наявністю у позивача права власності на вказану вище нерухомість, відповідачем, згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, винесено:

- податкове повідомлення - рішення форми «Ф» №5517-46 від 3 листопада 2017 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 201,74 грн.(а.с. 14);

- податкове повідомлення - рішення №0039211/4610-0581 від 19 березня 2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 234,24 грн.(а.с. 19);

- податкове повідомлення - рішення №0-0581 від 1 березня 2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 272,52 грн.(а.с. 24).

При цьому, згідно копії договору купівлі продажу квартири, 28 вересня 2018 року позивач продав квартиру за адресою: АДРЕСА_6 (а. с. 31-32).

Позивач, вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що прийняті з порушенням вимог законодавства України, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі ПК України)

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким була викладена в новій редакції стаття 266 Податкового кодексу України Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, положеннями пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України). Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.4. статті 266 ПК України встановлено пільги із сплати податку, так база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік). Сільські, селищні, міські ради можуть збільшувати граничну межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування, встановлена цим підпунктом (пп. 266.4.1. п. 261.4 ст. 261 ПК України).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування (пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів 2 і 3 цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Згідно підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 Податкового Кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

При цьому, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо:об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;права на користування пільгою із сплати податку;розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) (пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка незалежно від дати набуття власності.

За приписами п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до п. 12.4 ст. 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать:встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом; визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу; до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Так, рішенням Маріупольської міської ради від 28 січня 2016 року №7/4-37затверджено, зокрема Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у місті Маріуполі (згідно Додатку 1), підпунктом 3.1 пункту 3 якого, визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, втому числі його частка; підпунктом 3.2 (е2) пункту 3 встановлено, що не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать, зокрема інвалідам І та ІІ групи, але не більше одного такого об`єкта на громадянина; підпунктом 6.2 пункту 6 встановлено ставки податку для об`єктів житлової нерухомості у розмірі 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року та для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1,0 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (а.с.72-79).

Рішенням Маріупольської міської ради від 23 грудня 2016 року №7/14-1054 внесено зміни до вказаного вище рішення, зокрема підпунктом 6.2 пункту 6 додатку 1 встановлено ставки податку для фізичних і юридичних осіб для об`єктів житлової нерухомості 0,25 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року; для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (а.с. 80-82).

Суд не приймає до уваги твердження позивача щодо не доведення до його відома рішення Маріупольської міської ради про встановлення ставок податку оскільки, таке рішення не оскаржується позивачем та не є скасованим, крім того, згідно інформації податкового органу, вказані вище рішення були розміщені на офіційному сайті Маріупольської міської ради та є загальнодоступними.

Крім того, суд вважає помилковими твердження позивача щодо неправомірного встановлення податку на житлову та нежитлову нерухомість, право власності на яке набуто до набрання чинності Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи з огляду на наступне.

Так, згідно частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно правових актів зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд зазначає, що в даному випадку Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи введено оподаткування нерухомості, незалежно віддати набуття права власності, з 2016 року.

Таким чином суд вважає, що відповідачем правомірно були сформовані спірні податкові повідомлення - рішення.

Разом з тим, суд зазначає, що пунктом 266.8. статті 266 ПК України встановлено порядок обчислення сум податку в разі зміни власника об`єкта оподаткування податком.

Так, згідно підпункту 266.8.1. пункту 266.8. статі 266 ПК України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому виникло право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28 вересня 2018 рокупродала ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .

Проте, податковим органом було розраховано позивачу податок не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ) за 12 місяців 2018 року в розмірі 272,52 грн. (22,71 грн. щомісяця).

Тобто розмір податку по вказаному об`єкту оподаткування розраховано не вірно.

Оскільки, ОСОБА_1 втратила право власності на вказану вище квартиру у вересні 2018 року, податок за вересень-грудень 2018 року в розмірі 90,84 грн. (22,71 грн. *4 міс.) був неправомірно нарахований.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення№0-0581 від 1 березня 2019 року в частині нарахування податку за період вересень-грудень 2018 року на суму 90,84 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області №0-0581 від 1 березня 2019 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за період вересень-грудень 2018 року на суму 90,84 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 19 грудня 2019 року у присутності представників сторін, повний текст рішення виготовлений 27 грудня 2019 року.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасниками справи, які не були присутні в судовому засіданні, рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.С. Дмитрієв