Справа № 400/3026/19
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 р. № 400/3026/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув за правилами спрощеного в порядку письмового адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Міністерства освіти і науки України, пр-т Перемоги, 10,м.Київ,01135

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся з позовом до Міністерства освіти і науки України (надалі -відповідач) про визнання протиправною бездіяльності Міністерства освіти і науки України щодо повідомлення ОСОБА_3 протягом місяця результатів перевірки його звернення до Урядової гарячої лінії від 08.08.2019 року №ІЛ-95767041 та суті прийнятого рішення, зобов`язання Міністерства освіти та науки України повідомити результати перевірки його звернення до Урядової гарячої лінії від 08.08.2019 року №ІЛ-95767041 та суть прийнятого рішення, зобов`язати Міністерство освіти та науки України забезпечити поновлення порушеного права ОСОБА_4 , на отримання дубліката диплома про вищу освіту за заявою, від 05.04.2019 року до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.08.2019 року позивач звернувся до Урядової гарячої лінії з вжити заходи для забезпечення видачі університетом імені В.О. Сухомлинського дубліката диплома про вищу освіту за заявою від 05.04.2019 року. Також просив забезпечити присвоєння реєстраційного номера дублікату диплома про вищу освіту, який буде видано за заявою від 05.04.2019 року та передачу цього номера до університету. Відповіді на дане питання отримано не було, чим було порушено право позивача на отримання інформації про видачу документів про вищу освіту.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що жодних прав Позивача не порушено, було надано відповідь на звернення листом від 21.08.2019 року №3.4.3/166-19 в строки та у спосіб передбачений ст.20 Закону України «Про звернення громадян». Відповідач звернув увагу на зловживання позивачем своїми правами при неодноразових зверненнях з тотожними питаннями.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому наголосив на тому, що відповідачем не розглянуто по суті його звернення, лист від 21.08.2019 року не стосується звернення №ІЛ-95767041 взагалі.

Позивач надав клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд клопотання позивача задовольнив та ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

08.08.2019 року Позивач звернувся на урядову гарячу лінію, звернення зареєстроване за №ІЛ-9576041. В зверненні ОСОБА_5 , зазначив, що він 05.04.2019 року подав до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського заяву з проханням видати дублікат диплома про вищу освіту про закінчення 1 1981 році інституту. Університет не видав дублікат диплома про вищу освіту, та листом від 03.05.2019 року повідомив ОСОБА_4 , що 10.04.2019 року направив листа ДП «Інфоресурс» щодо сприяння у видачі дубліката диплома. ДП «Інфоресурс» направило звернення Університету до Міністерства освіти та науки. Також заявник ОСОБА_5 звернув увагу на те, що жодних дій з боку ДП «Інфоресурс» та Міністерства освіти та науки для забезпечення видачі дублікату диплома не вчиняли, видачу дублікату не забезпечили. Університет не може видати дублікат диплома, оскільки не має змоги сформувати в Єдиній державній електронній базі з питань освіти замовлення на інформацію, що буде відтворена в дублікату диплома про вищу освіту. З огляду на викладені аргументи та обставини Ільченко в даному зверненні просив вжити заходів для забезпечення видачі йому Університетом дубліката диплома про вищу освіту за заявою від 05.04.2019 року та просив забезпечити присвоєння реєстраційного номера дублікату диплома про вищу освіту, який буде видано за заявою від 05.04.2019 року та передачу цього номера Університету.

Як зазначає у відзиві Відповідач, на звернення №ІЛ-9576041, було надано відповідь листом від 21.08.2019 року № 3.4.3/166-19 відповідач повідомив позивача про те, що ним розглянуто його звернення ІЛ-9576149 від 08.08.2019 року, ІЛ-9576041 від 08.08.2019 року, ІЛ-9576050 від 08.08.2019 року , ІЛ-9576061 від 08.08.2019 року, адресовані на Урядову гарячу лінію, відповіді на відзиви №1-5978/0-19 від 12.07.2019 року та №1-6606/1-19 від 07.08.2019 року щодо видачі дубліката документа про вищу освіту та додатка до нього.

Як повідомлено у зазначеному листі, Міністерством освіти і науки України неодноразово надавались ОСОБА_3 обґрунтовані відповіді з роз`ясненнями з питань, що стосуються видачі йому Миколаївським національним університетом імені В.О. Сухомлинського дубліката диплома про вищу освіту, здобуту ним у 1981 році в Миколаївському державному педагогічному інституті імені В.Г. Бєлінського, а також можливості отримання позивачем дубліката диплома відповідно до чинного законодавства. Зокрема, протягом тільки 2018 та 2019 років Міністерством надіслано позивачу такі відповіді від 16.01.2018 року № 1/11-474, від 30.01.2018 року №1/11-1034, від 05.04.2018 року №1/11-3853, від 26.12.2018 року № 1/11-14652, від 04.03.2019 року № 1/11-2255, від 12.03.2019 року № 1/11-2540, від 26.03.2019 року № 1/11-3052 та №1/11-3053, від 03.05.2019 року №3.4.3/8-19, від 18.06.2019 року № 1/11-5654, від 19.06.2019 року № 3.4.3/87-19.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України " Про звернення громадян " № 393/96-ВР від 02.10.1996 року ( далі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 року №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом ст. 3 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР заявою (клопотанням) є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно із ч.ч. 1, 4, 5 ст. 5 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Таким чином, цим Законом врегульовано питання практичної реалізації громадянами України своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів.

Порядок розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст. 15 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Разом з цим, статтею 19 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Як вбачається із звернення позивача від 08.08.2019 року ІЛ-9576041, він 05.04.2019 року подав до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського заяву з проханням видати дублікат диплома про вищу освіту про закінчення 1 1981 році інституту. Університет не видав дублікат диплома про вищу освіту, та листом від 03.05.2019 року повідомив ОСОБА_4 , що 10.04.2019 року направив листа ДП «Інфоресурс» щодо сприяння у видачі дубліката диплома. ДП «Інфоресурс» направило звернення Університету до Міністерства освіти та науки. Також заявник ОСОБА_5 звернув увагу на те, що жодних дій з боку ДП «Інфоресурс» та Міністерства освіти та науки для забезпечення видачі дублікату диплома не вчиняли, видачу дублікату не забезпечили. Університет не може видати дублікат диплома, оскільки не має змоги сформувати в Єдиній державній електронній базі з питань освіти замовлення на інформацію, що буде відтворена в дублікату диплома про вищу освіту. З огляду на викладені аргументи та обставини Ільченко в даному зверненні просив вжити заходів для забезпечення видачі йому Університетом дубліката диплома про вищу освіту за заявою від 05.04.2019 року та просив забезпечити присвоєння реєстраційного номера дублікату диплома про вищу освіту, який буде видано за заявою від 05.04.2019 року та передачу цього номера Університету.

Разом з тим, у листі Міністерства освіти і науки України від 21.08.2019 року за результатами розгляду звернення позивача відповіді на конкретні питання ОСОБА_5 не надано, доводи звернення не перевірено, формально надано відповідь на кілька звернень, в листі зазначено, що ОСОБА_3 неодноразово надавались відповіді з роз`ясненнями питань, що стосуються видачі йому Миколаївським національним університетом імені В. О. Сухомлинського дубліката диплома про вищу освіту, здобуту ОСОБА_6 у 1981 році в Миколаївському державному педагогічному інституті імені В.Г. Бєлінського, а також можливості отримання позивачем дубліката диплома відповідно до чинного законодавства.

Натомість звернення містило конкретну інформацію, що підлягала перевірці та відповідному реагуванню.

Отже, суд доходить висновку, що відповідачем допущено порушення вимог Закону України "Про звернення громадян" щодо не розгляду заяви ОСОБА_5 від 08.08.2019 року №ІЛ-9576041 по суті, а відтак вказана бездіяльність відповідача є протиправною.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч.1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи, що обставини справи, які, відповідно до законодавства, повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд робить висновок, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з п.10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Вирішуючи питання щодо належного способу захисту порушених прав позивача, суд вказує про наступне.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи спірність ситуації та обсяг визначених позивачем позовних вимог, з метою відновлення порушеного права позивача, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства освіти і науки України, яка полягає в не розгляді заяви ОСОБА_1 від 08.08.2019 року №ІЛ-9576041 по суті та зобов`язання Міністерства освіти і науки України розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.08.2019 року №ІЛ-9576041 відповідно до вимог Закону України Про звернення громадян.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, то суд бере до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положень пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 і.п.н. відсутній) до Міністерства освіти і науки України (пр-т Перемоги, 10,м.Київ,01135 ЄДРЮОФОП 38621185) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України, яка полягає в не розгляді заяви ОСОБА_1 від 08.08.2019 року №ІЛ-9576041 по суті.

3. Зобов`язати Міністерство освіти і науки України розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.08.2019 року №ІЛ-9576041 відповідно до вимог Закону України Про звернення громадян.

4. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Мельник