Справа № 300/2046/19
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2019 р. справа № 300/2046/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Станішевської В.Р.,

позивача - ОСОБА_2 . ,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства про стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 17.10.19 звернувся до суду з позовною заявою до Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства про стягнення середнього заробітку за період з 16.07.2019 по дату прийняття рішення суду у даній справі та компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок невиконання відповідачем в добровільному порядку судового рішення по справі №809/23/18, яким позивача поновлено на посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства з 27 грудня 2017 року, останньому безпідставно не виплачується заробітна плата. Зазначив, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі №300/995/19 стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за період з 08.05.2018 по 15.07.2019. Рішення по справі №300/995/19 виконано 03.09.2019. Вважає, що суми середнього заробітку за період з 15.07.2019 і по теперішні також підлягає стягненню, тому звернувся з даним позовом до суду. Також зазначив, що з урахуванням положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів.

Ухвалою від 21.10.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений пунктом 4 ухвали про відкриття провадження від 21.10.2019, явку свого представника у судові засідання не забезпечив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

В силу вимог частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року у справі №809/23/18 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства лісових ресурсів України №458-к від 21.11.2017 "Про звільнення з посади першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2 ", визнано протиправним та скасовано наказ Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства №90-к від 26.12.2017 "Про звільнення з посади ОСОБА_2 ", поновлено ОСОБА_2 на посаді, рівнозначній раніше займаній посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства з 27 грудня 2017 року, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (код ЄДРПОУ - 35276386, вул. Грушевського, 31, м. Івано-Франківськ, 76000) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 81011 (вісімдесят одну тисячу одинадцять) гривень 53 копійки з вирахуванням податків та обов`язкових платежів, постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді, рівнозначній раніше займаній посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, та стягнення з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 22266 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят шість) гривень 48 копійок - звернуто до негайного виконання. (а.с. 13-27).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 апеляційні скарги Державного агенства лісових ресурсів України та Івано-Франківського обласного Управління лісового та мисливського господарства задоволено частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року у справі №809/23/18 скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства лісових ресурсів України № 458-к від 21 листопада 2017 року "Про звільнення з посади першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2 ", визнано протиправним та скасовано наказ Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства № 90-к від 26 грудня 2017 року "Про звільнення з посади ОСОБА_2", поновлено ОСОБА_2 на посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства з 27 грудня 2017 року, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (код ЄДРПОУ - 35276386, вул. Грушевського, 31, м. Івано-Франківськ, 76000) на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 95 562 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 24 копійки, з вирахуванням податків та обов`язкових платежів, постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства та присудження з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 22266 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят шість) гривень 48 копійок - звернуто до негайного виконання (а.с. 28-37).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі №300/995/19 стягнуто з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за період з 08.05.2018 року по 15.07.2019 року в розмірі 306552 (триста шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 40 копійок, із відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, яка виникла в результаті невиконання рішення суду по справі №809/23/18 (а.с. 38-48).

11.09.2019 ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства із заявою про виплату йому компенсації в зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати за період з 27.12.2017 по 31.07.2019 (а.с. 49-53).

Листом від 02.10.2019 за №11-09/72-1350 Івано-Франківське обласне управління лісового та мисливського господарства повідомило ОСОБА_2 про те, що виплати середнього заробітку були здійсненні управлінням державної казначейської служби в законодавча передбачені терміни (а.с. 54).

Судове рішення по справі №809/23/18 продовжує не виконуватися, в результаті чого ОСОБА_2 не отримує належні суми заробітної плати, починаючи 16.07.2019, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до статті 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правове регулювання державної служби регламентовано статтею 5 Закону України "Про державну службу". Так, згідно з частинами 1 - 3 статті 5 Закону України "Про державну службу" правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це зазначено у спеціальному законі. Тобто норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Питання оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника регламентовані статтею 236 Кодексу законів про працю України.

Так, згідно зі статтею 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (частина 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зміст вищевказаних норм, рішення, допущене судом до негайного виконання, в тому числі в частині, відповідач зобов`язаний виконати незалежно від пред`явлення його позивачем до примусового виконання та набрання таким судовим рішенням законної сили.

В пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Обов`язковість виконання судового рішення також вказує Європейський Суд з прав людини. Так, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04), від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

Як встановлено судом, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду по справі № 809/23/18 (876/4007/18), яка набрала законної сили 26.07.2018, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства лісових ресурсів України № 458-к від 21 листопада 2017 року "Про звільнення з посади першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_2 ", визнано протиправним та скасовано наказ Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства № 90-к від 26 грудня 2017 року "Про звільнення з посади ОСОБА_2", поновлено ОСОБА_2 на посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства з 27 грудня 2017 року, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (код ЄДРПОУ - 35276386, вул. Грушевського, 31, м. Івано-Франківськ, 76000) на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 95 562 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 24 копійки, з вирахуванням податків та обов`язкових платежів, постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства та присудження з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 22266 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят шість) гривень 48 копійок - звернуто до негайного виконання (а.с. 28-37).

Однак на момент розгляду даної справи судове рішення по справі №809/23/18 в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства не виконано, в результаті чого позивач не отримує належні суми заробітної плати.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 по справі №300/995/19 стягнуто з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за період з 08.05.2018 року по 15.07.2019 року в розмірі 306552 (триста шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 40 копійок, із відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, яка виникла в результаті невиконання рішення суду по справі №809/23/18 (а.с. 38-48).

Починаючи з 16.07.2019 позивач продовжує не отримувати належні суми заробітної плати, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Як встановлено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду по справі № 809/23/18 (876/4007/18), яка набрала законної сили 26.07.2018 середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 складала 784,58 грн, а з врахуванням коефіцієнта підвищення окладів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 24 від 25.01.2018 становила 1035,65 грн.

Таким чином, середній заробіток з 16 липня 2019 року по 31 липня 2019 року, за 12 робочих днів складає 12 427,80 грн (1035,65х 12 дн.); середній заробіток з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року, за 21 робочий день складає 21 748,65 грн (1035,65x21 дн.); середній заробіток з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року, за 21 робочий день складає 21 748,65 грн (1035,65х 21 дн.); середній заробіток з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року, за 22 робочих дні складає 22 784,30 грн (1035,65х 22 дн.), середній заробіток з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року, за 21 робочий день складає 21 784,65 грн (1035,65х 21 дн.); середній заробіток з 01 грудня 2019 року по 24 грудня 2019 року, за 17 робочих днів складає 17 606,05 грн (1035,65х 12 дн.).

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки виплати належних позивачу сум, яка підлягає стягненню з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства за період з 16.07.2019 по 24.12.2019 складає 118064 (сто вісімнадцять тисяч шістдесят чотири) гривні 10 копійок.

Що стосується позовної вимоги про стягнення компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з грудня 2017 року по жовтень 2019 року в розмірі 19465,79, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За правилами статті 3 цього закону визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, положення зазначених статей Закону № 2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Відповідно до ст. 4 Закону №2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з п. 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, заробітна плата.

Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Відтак, Закон №2050-ІІІ пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Пункти 1, 2 цього Порядку №159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно пункту 4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

У випадку, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Як встановлено судом, заборгованість відповідача за рішенням суду у справі № 300/995/19 за період з 08.05.2018 по 15.07.2019 в розмірі 306552 грн., здійснена у повному обсязі.

Позивач просить нарахувати та виплатити компенсацію втрату частини доходів у розмірі 19465,79 за період з грудня 2017 по жовтень 2019, однак станом на день звернення до суду з даним позовом по вказаний період, виплата належної заробітної плати не здійснена.

Оскільки виплата позивачу заробітної плати по жовтень 2019 року не здійснена, а отже відсутня виплата повної суми, за наявності якої можлива виплата суми компенсації за вказаний період.

Таким чином, позовні вимоги в частині виплати компенсації з зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати не підлягають задоволенню.

Отже, позов ОСОБА_2 до Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства про стягнення середнього заробітку підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення на користь ОСОБА_2 суми середнього заробітку за період з 16.07.2019 по 24.12.2019 в розмірі 118064,10 коп. із відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Щодо розподілу судових витрат у справі, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства на користь ОСОБА_2 частина сплаченого судового збору в розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 копійок.

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на оплату правової допомоги.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частини 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2). Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги й її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат.

Згідно додаткової угоди №1 від 16.10.2019 про зміну умов Договору №1/2 про надання послуг правового характеру від 07.11.2017, позивачем понесено наступні витрати на правову допомогу на загальну суму 9000,00 грн: зустріч, консультація, узгодження правової позиції з клієнтом - 1000,00 грн; вивчення документів, проведення розрахунків середньої зарплати та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, написання та подача позовної заяви до суду - 4000,00 грн; відповідь на відзив на позовну заяву, заяви, клопотання - 1000,00 грн.; представництво у суді, кожне засідання - 1000,000 грн. (три засідання).

На підтвердження понесених витрат позивачем надано Договір № 1/2 про надання правової допомоги від 07.11.2017 укладений з адвокатом Мушинським Віктором Тадеушовичем (а.с. 57-58), додаткову Угоду №1 до нього від 16.10.2019 (а.с. 59), ордер на надання правничої (правової) допомоги від 17.10.2019 (а.с. 60); квитанцію до прибуткового касового ордера №12 від 16.10.2019, якою за послуги правового характеру, згідно додаткової угоди №1 від 16.10.2019 прийнято від ОСОБА_2 кошти в розмірі 9000,00 грн. (а.с. 61).

Суд зазначає, що представником позивача по даній справі відповідь на відзив не подавалася. Щодо інших витрат понесених позивачем згідно додаткової угоди №1 від 16.10.2019, то такі мали місце при розгляді даної справи й підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, з урахуванням викладеного, а також з урахуванням того, що даний позов підлягає частковому задоволенню, на переконання суду, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (код ЄДРПОУ - 35276386) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за період з 16.07.2019 по 24.12.2019 в розмірі 118064 (сто вісімнадцять тисяч шістдесят чотири) гривні 10 копійок, із відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (вул. Грушевського 31, м. Івано-Франківськ, 76000, код ЄДРПОУ - 35276386) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (вул. Грушевського 31, м. Івано-Франківськ, 76000, код ЄДРПОУ - 35276386) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Представник позивача - Мушинський Віктор Тадеушович (вул. Марійки Підгірянки, буд. 23, оф.1, м. Івано- Франківськ , 76018).

Івано-Франківське обласне управління лісового та мисливського господарства (код ЄДРПОУ-35276386, вул. Грушевського, 31, м. Івано-Франківськ, 76000).

Суддя Главач І.А.

Рішення складене в повному обсязі 30 грудня 2019 р.