Справа № 320/5238/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року м. Київ № 320/5238/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також позивач, ФОП ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі також відповідач, ГУ ДФС у Київській областів), якому просила суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.05.2018 № , № , № і № .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на протиправність та безпідставність висновків акта фактичної перевірки, проведеної за адресою місцезнаходження господарської одиниці (бару) ФОП ОСОБА_1 , про порушення позивачем вимог ст.ст. 11, 111, 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а також Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв». Позивач стверджує, що ним не здійснювався продаж тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних, що були встановлені виробником таких тютюнових виробів. Натомість 16.04.2018 перевіряючим був реалізований комплект «Парламент» за ціною 100 грн., що включав в себе пачку цигарок «Parliament Night Blue»за ціною 31,67 грн. та запальничку з логотипом за ціною 47,70 грн., всього разом 79,37 грн., крім того ПДВ 15,87 грн. і акцизний податок 4,76 грн. Наведена обставина зафіксована у фіскальному чеку реєстратора розрахункових операцій № від 16.04.2018. Також позивач заперечував зафіксовану в акті перевірки обставину продажу перевіряючим двох пляшок горілки «Перша Гільдія» місткістю 0,7 л та міцністю 40% за ціною нижчою за встановлену мінімальну роздрібну ціну для такого виду алкоголю (тобто, 397,76 грн. за 1 літр 100-відсоткового спирту та відповідно 111,37 грн. за 0,7 л алкогольного напою). Стосовно цього позивач пояснив, що мало місце придбання перевіряючими в барі 14 порцій горілки по 50 мл кожна за ціною по 35 грн. за одну порцію, що загалом склало 0,7 л за ціною 490 грн. за пляшку горілки. Наведена обставина зафіксована у фіскальному чеку реєстратора розрахункових операцій № від 16.04.2018.

Крім того, позивач заперечував проти правомірності застосованих контролюючим органом до нього фінансових санкцій за зберігання та продаж немаркованого марками акцизного податку вина столового (а саме 2 пляшок вина виноградного натурального сухого білого Совіньйон Вінкл місткістю 0,75 л, іноземного виробництва). На думку позивача норма абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, що проводиться саме у барі та ресторанах. Одночасно позивач стверджував, що вказані пляшки вина столового були придбані ним у третьої особи вже маркованими марками акцизного податку. На пітвердження наведених у позові доводів і обставин позивач подав до суду разом з цим позовом наступні документи: копії фіскальних чеків від 16.04.2018 за № , № і № ; копію калькуляційної картки №000000298 на страви (товару) «Набір Парламент»; копію окремих сторінок меню бару; копію калькуляційної картки №000000041 на 1 порцію страви «Горілка P GILDIYA поважна 0,05»; копію видаткової накладної та фіскального чеку постачальника алкогольної продукції (в т.ч. горілки P GILDIYA поважна 0,7 л) - ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» від 07.03.2018; копію видаткової накладної постачальника алкогольної продукції (вина виноградного натурального сухого в асортименті) - ТОВ «Бюро Вин» і товарно-транспортно накладної за 15.09.2017; фотозображення двох пляшок вина).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 відкрито провадження у справі №320/5238/18 за вказаним позовом ФОП ОСОБА_1 та дану справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Представник ГУ ДФС у Київській області надав суду письмовий відзив на позовну заяву, де просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних мотивів. Працівниками ГУ ДФС у Київській області проведено фактичну перевірку бару, що належить позивачу. В ході проведення такої перевірки встановлено ряд порушень ст.ст. 11, 111, 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», що стали підставами для застосування фінансових санкцій на загальну суму 54 000 грн. Представник відповідача вважає висновки акта фактичної перевірки, що покладені в основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень, законними та підтвердженими матеріалами такої перевірки (копіями окремих фіскальних чеків, відомостями з автоматизованої інформаційної системи про документи реєстратора розрахункових операцій, матеріалами фотофіксації).

Крім того, у підготовчому судовому засіданні 18.12.2018 в якості свідків були допитані ревізори-інспектори ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які безпосередньо проводили фактичну перевірку бару позивача.

За результатами підготовчого провадження, після вчинення всіх необхідних процесуальних дій, передбачених ч. 2 ст. 180 Кодексу адміністративного судочинства України, судом 18.12.2018 постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У призначеному судовому засіданні 17.01.2019 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю та просив суд задовольнити позов з підстав наведених у ньому. При цьому, представник позивача надав суду додаткові письмові пояснення з доданими до них матеріалами. У свою чергу представник відповідача проти задоволення позову заперечував з мотивів, що наведені у відзиві.

Крім того, 17.01.2019 у цьому ж судовому засіданні судом в якості свідка допитано ОСОБА_4 , який обіймає посаду адміністратора бару та був присутній на час проведення фактичної перевірки.

У подальшому, 24.01.2019 у зв`язку із надходженням клопотання позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження на якому також представник відповідача зазначив, що не заперечує про розгляд справи в порядку письмового провадження, судом відповідно до ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані учасниками справи документи, заслухавши усні пояснення їх представників та показання свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Працівниками ГУ ДФС у Київській області ревізорами-інспекторами Атабєговим І.М. та Івановим Д.О. 16.04.2018 проведено фактичну перевірку господарської одиниці (бару), що належить ФОП ОСОБА_1 та розташована за адресою: Вишгородський р-н, с. Глібівка, урочище «Зелений АДРЕСА_1 , з питань до дотримання позивачем вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції. За результатами такої проведеної перевірки складено акт від 16.04.2018 № 171/10-36-40/, де зафіксовано наступне:

- факт реалізації пачки цигарок «Parliament Night Blue», виробництва ПрАТ «Філіп Морріс Україна» та маркованої маркою акцизного податку 20 АДРЗ АААХ 091899 ТВ ЗФ 17/4, - за ціною 100 грн. На думку перевіряючих наведена обставина підтверджується фіскальним чеком від 16.04.2018 №, в якому зазначено «набір Парламент» та вказаний акцизний податок 5% у розмірі 4,76 грн. Між тим, виробником цих цигарок 09.12.2017 встановлена максимальна ороздрібна ціна у розмірі 38 грн. з нарахуванням 5% акцизного податку. За наведених обставин перевіряючі дійшли висновку про те, що ціна за вказану пачку цигарок мала становити не більше 39,90 грн.;

- факт реалізації 2 пляшок горілки «Перша Гільдія Поважна» місткістю 0,7 л міцністю 40%, виробництва ТОВ «Національна горілчана компанія» за ціною 35,00 грн. за пляшку, всього на загальну суму 70,00 грн. На думку перевіряючих наведена обставина підтверджується електронною копією розрахункового документу і фіскальних звітних чеків, що містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстратора розрахункових операцій або модемів, поданих до органів ДФС по дротових/бездротових каналах зв`язку, від 16.12.2017. Поряд з цим, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» мінімальна роздрібна ціна на такий алкогольний напій (тобто, міцністю 40%) у такій самій тарі (тобто, у пляшці 0,7 л) встановлена в розмірі 111,37 грн.;

- факт реалізації пляшки вина виноградного натурального сухового білого «Sauvignon Winkl 2016» місткістю 0,75 л міцністю 13,5%, виробнцтва Cantina Terian (Італія), за ціною 990 грн. та без марки акцизного податку встановленого зразка. Обставина придбання пляшки вина згідно тексту акта перевіри підтверджується фіскальним чеком від 16.04.2018 №;

- факт зберігання пляшки вина виноградного натурального сухового білого «Sauvignon Winkl 2016» місткістю 0,75 л міцністю 13,5%, виробнцтва Cantina Terian (Італія), 17.12.2017 розливу за ціною 990 грн. та, що маркована маркою акцизного податку для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва АВ ВП (алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)), 14 (індекс регіону України, що відповідає місцезнаходженню виробника продукції: Миколаївська обл.), АААК 290880 09/17, 0,008 грн.

За наслідками проведеної перевірки працівники ГУ ДФС у Київській області встановили порушення позивачем наступних норм податкового законодавства:

- ст. 111 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.1.1995 №481/95-ВР, що полягає у роздрібній торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлені виробником або імпортером таких тютюнових виробів;

- ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.1.1995 №481/95-ВР, що полягає у реалізації двох пляшок горілки міцністю 40% за ціною 35 грн. за пляшку, що є нижчою щодо встановленої мінімальної роздрібної ціни на такій напій;

- ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.1.1995 №481/95-ВР, що полягає у продажу та зберігання немаркованих маркою акцизного податку алкогольних напоїв.

Відповідно до тексту графи «До акта додаються» в обґрунтування висновків цього акта фактичної перевірки перевіряючими залучено наступні матеріали та документи: фіскальний чек від 16.04.2018 №, фіскальний чек від 16.04.2018 №000009794, копія електронного розрахункового документу від 16.12.2017, матеріали фотофіксації.

Акт фактичної перевірки від 16.04.2018 зі сторони представника суб`єкта господарювання був підписаний адміністратором бару ОСОБА_4 із зауваженнями (а саме ОСОБА_4 із висновками акта не погодився та повідомив про намір суб`єкта господарювання подати до контролюючого органу відповідні заперечення).

02.05.2018 ГУ ДФС у Київській області на підставі цього акта фактичної перевірки прийняло наступні податкові повідомлення-рішення форми «С»:

- за №, яким до ОСОБА_1 за порушення ст. 111 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.1.1995 №481/95-ВР та відповідно до абз. 15 ч. 2 ст. 17 цього ж Закону застосовано штрафні санкції на суму 10 000 грн.;

- за №, яким до ОСОБА_1 за порушення ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.1.1995 №481/95-ВР, Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та відповідно до абз. 14 ч. 2 ст. 17 цього ж Закону застосовано штрафні санкції на суму 10 000 грн.;

- за №, яким до ОСОБА_1 за порушення ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.1.1995 №481/95-ВР та відповідно до абз. 16 ч. 2 ст. 17 цього ж Закону застосовано штрафні санкції на суму 17 000 грн.;

- за №, яким до ОСОБА_1 за порушення ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.1.1995 № 481/95-ВР та відповідно до абз. 16 ч. 2 ст. 17 цього ж Закону застосовано штрафні санкції на суму 17 000 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду. Як видно зі змісту поданого позову позивач не ставить під сумнів питання правомірності призначення та проведення відповідачем фактичної перевірки бару позивача.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України врегульовані Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР).

Надаючи оцінку обгрунтованості висновків акта перевірки про здійснення позивачем роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а саме 16.04.2018) за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін, встановлених виробниками таких тютюнових виробів суд зазначає наступне.

За визначенням, наведеним у пп.14.1.252 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), тютюнові вироби це сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

За змістом норм розд. VI «Акцизний податок» ПК України максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), до яких в т.ч. відносяться тютюнові вироби, встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Ціна продажу тютюнових виробів не може бути більшою, ніж максимальні роздрібні ціни, яка наноситься на споживчу упаковку, збільшена на 5% акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Тобто, для визначення максимальної роздрібної ціни, за якою можна реалізовувати тютюнові вироби в роздрібній торгівлі, максимальну роздрібну ціну (100 %) необхідно збільшити на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами (5 %).

Відповідно до абз. 1 і 2 ст. 111 Закону № 481/95-ВР, встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Крім того, ст. 17 Закону №481/95-ВР передбачена відповідальність у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін, встановленими виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку. Штраф застосовується у розмірі 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10 000 гривень.

За даними акта фактичної перевірки та відповідно до свідчень ревізорів-інспекторів Атабєгова І.М. та ОСОБА_3 , 16.04.2018 під час проведення фактичної перевірки в барі було реалізовано пачку цигарок за ціною 100 грн. з нарахуванням акцизного податку на всю вказану вартість. В якості підтвердження свідки посилалися на додані до акта фотоматеріали (фотозображення пачки цигарок з фіскальним чеком № від 16.04.2018)

Позивач проти таких тверджень контролюючого органу заперечував, посилаючись на ту обставину, що 16.04.2018 перевіряючим в дійносності був реалізований скомплектований відповідно до калькуляційної карти № 000000298 набір «Парламент», що складався з пачки цигарок «Парламент» вартістю 31,67 грн. (вартість вказана без ПДВ та акцизного податку) та запальнички під логотипом з ліхтарем вартістю 47,70 грн. (вартість вказана без ПДВ). Загальна вартість такого набору становила 100,00 грн, де 79,37 грн. вартість набору без податків, 15,87 грн. ПДВ, 4,76 грн. акцизний податок. Обставину продажу саме набору, а не однієї пачки цигарок, засвідчує текст фіскального чеку № від 16.04.2018, що містить відомості про найменування реалізованого товару. Крім того, позивач надав суду копії фотозображень описаного вище та схожих наборів, що складаються з пачки цтгарок та запальнички.

17.01.2019 у судовому засідані допитаний в якості свідка адміністратор бару ОСОБА_4 підтвердив факт продажу перевіряючим саме набору, а не однієї пачки цигарок.

Дослідивши подані представниками сторін до справи документи і матеріали, проаналізувавши усні свідчення свідків суд встановив, що в розглядуваному випадку мало місце неправильний обрахунок позивачем акцизного податку з вартості реалізованого товару - набору, що складався з як підакцизного (пачки цигарок), так і звичайного товару (запальнички). Водночас суд дійшов висновку, що самі висновки акта про здійснення позивачем роздрібного продажу 16.04.2018 тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін, встановлених виробниками таких тютюнових виробів, документально не підтверджується. При цьому, суд відхилив як необгрунтовані надані відповідачем докази (фотозображення), на підтвердження факту вчинення позивачем податкового правопорушення, а також свідчення ревізорів-інспекторів з тих мотивів, що останні суперечать змісту фіскального чеку № від 16.04.2018, отриманого під час продажу товару. Суд в даному випадку зважає на те, що отримаши разом з фіскальним чеком інший товар (а саме: пачку цигарок, а не набір) перевіряючі мали б відобразити у тексті акта перевірки зауваження до змісту цього розрахункового документу, як такого, що не відображає достовірну інформацію про реалізований товар. Проте, як видно з тексу акта перевірки такі зауваження відсутні, що виключає сумніви у достовірності наданих позивачем доказів на спростування висновків акта перевірки.

Щодо обгрнтованості висновків акта перевірки про здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями (горілкою) за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 30, 31 ст. 1 Закону №481/95-ВР, «мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої» - це ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари; «мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої» - це ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Згідно з ч. 10 ст. 18 вказаного Закону Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв у періодж виникнення спірних правовідносин були встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

Так, цією Постановою була встановлена мінімальна роздрібюна ціна для горілки у розмірі 397,76 грн. за 1 літер 100-відсоткового спирту.

В силу положень цієї Постанови мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків. Таким чином, розмір мінімальної роздрібної ціни на алкогольний напій міцний об`ємом 0,7 л. 40% об. становить 111,37 грн. (397,76 х 0,7 х 0,4).

За приписами абз. 14 ст. 17 Закону №481/95-ВР у разі здійснення роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

В тексті акта фактичної перевірки зафіксовано, що позивачем було реалізовано 2 пляшки горілки «Перша Гільдія Поважна» місткістю 0,7 л та міцністю 40% на загальну суму 70,00 грн. (в т.ч. по 35,00 грн. за пляшку). Наведені в акті обставини стали підставою для застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу на суму 10000,00 грн. (що дорівнює мінімальному розміру санкції).

В тексті поданого позову та під розгляду справи у суді позивач та його представник заперечували проти наведених в акті перевірки обставин. Позивач пояснив, що в барі перевіряючим 16.04.2018 була реалізована лише одна пляшка горілки, а не дві. Вказана пляшка горілки була проведена по касі як 14 порцій горілки по 50 мл, що в сумі становило 0,7 л. При цьому, вартість 35,00 грн. була визначена саме для однієї порції алкогольного напою, а не для всієї пляшки. Таким чином, відповідно до тексту фіскального чеку № від 16.04.2018 загальна вартість реалізованих перевіряючим 14-ти порцій горілки «Перша Гільдія Поважна» (що в сукупності становили 0,7 л) склала 490,00 грн.

Суд дослідивши текст вказаного фіскального чеку встановив, що такий документ містить відомості про продаж горілки «Р GILDIYA поважна» місткістю 0,7 л у кількості по 14 порцій вартістю по 35 грн. кожна, всього загальна сума 490,00 грн. Крім того, наведені доводи позивача підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями меню закладу, калькуляціною картою № 000000041.

Судом встановлено, що під час проведення фактичної перевірки зазначені вище обставини відповідачем не перевірялися, зміст самого фіскального чеку від 16.04.2018 перевіряючими не аналізувався.

Натомість висновок контролюючого органу в акті фактичної перевірки зроблений виключно на підставі інформації, що наявна в електронній копії розрахункового документа і фіскальних звітних чеках, які містяться на контрольній стрічці в памяті реєстратора розрахункових операцій або в памяті модемів, поданих позивачем до органів державної фіскальної служби по дротових або бездротових каналах звязку 16.12.2017, без дослідження під час перевірки жодного первинного документа щодо касових операцій, що мали місце в грудні 2017 року.

Також під час судового розгляду справи відповідач не надав копії відповідного розрахункового документу (фіскального чеку) з реєстратора розрахункових операцій позивача за 16.12.2017 для дослідження судом змісту такого документу та водночас не підтвердив документально обставини проведення працівниками контролюючого органу в грудні 2017 року у встановленому чинним законодавством порядку та в межах наданої компетенції контрольної розрахункової операцій у закладі (барі) позивача на предмет перевірки обставин того, чи позивачем здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни.

Враховуючи наведене суд погоджується з твердженнями позивача про безпідстаність та документальну необгрунтованість висновків акта перевірки про порушення позивачем вимог ст. 18 Закону №481/95-ВР.

Щодо встановленого актом перевірки порушень реалізації та зберігання алкогольних напоїв (вина) без марок акцизного податку встановленого зразка, суд зазначає наступне.

Стаття 226 Податкового кодексу України регулює відносини, пов`язані з виготовленням, зберіганням, реалізацією марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Згідно з п. 226.2 ст. 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Пункт 226.3 ст. 226 ПК України передбачає, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 226.6 - 226.7 ст. 226 ПК України визначено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, місяць і рік випуску марки.

Згідно з п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Нормами п. 228.2 ст. 228 ПК України встановлено, що контроль за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу, а також у разі ввезення таких товарів на митну територію України здійснюють відповідні контролюючі органи.

Згідно зі ст. 11 Закону № 481/95-ВР порушення якої і встановлено під час перевірки, передбачено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Таким порядком є Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251.

За змістом п. 19 зазначеного Положення наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до п. 20 Положення (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №209), маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:

пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;

наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);

пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;

відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

В тексті акта фактичної перевірки зафіксовано, що перевіряюячими встановлені 16.04.2018 факти продажу в барі пляшки вина сухого виноградного іноземного виробництва без марки акцизного податку та водночас зберігання в барі іншої пляшки аналогчного вина з наклеєною на такій пляшці маркою акцизного податку для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва.

За змістом ч. 1 , абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. А саме до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Заперечуючи проти висновків акта перевірки, позивач в тексті позову пояснив, що обидві пляшки вказаного вина, що знаходилися у барі, були марковані марками акцизного податку. При цьому, попередньо позивач придбав пляшки такого вина у третьої особи суб`єкта господарської діяльності (ТОВ «Бюро Вин») з марками акцизного податку, що підтверджується поданими до справи копіями первинних документів (видактової накладної, товарно-транспортної накладної). 16.04.2018 одна з пляшок вина була реалізована перевіряючим, що зафіксовано у відповілдному фіскальному чеку. При цьому, оскільки реаілзація такої пляшки вина була здійснена у барі, то барменом з метою відкоркування пляшки для споживачів (перевіряючих) відповідно була знята марка акцизного податку з пляшки. Крім того, позивач послався на те, що описані в акті перевірки пляшки вина містять саме вино столове, а тому на роздрібний продаж такого вина у барі дія Закону №481/95-ВР не поширіюється.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін стосовно цього епізоду, суд зазначає наступне.

Поняття «алкогольні напої» визначене у пп. 14.1.5 п. 14.1 ст. 14 ПК України та в абз. 7 ст. 1 Закону№ 481/95-ВР, згідно з якими «алкогольні напої» це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, як зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Національний стандарт України «Вина. Загальні технічні умови» (далі - ДСТУ 4806) поширюється на вина, що не містять діоксид вуглецю, які виробляють з виноградних оброблених виноматеріалів, розлиті у споживчу тару і призначені для реалізації у сфері торгівлі і громадського харчування. Відповідно до регламентованих ДСТУ 4806 фізико-хімічних показників об`ємна частка етилового спирту у винах столових (сухих, напівсухих) може становити в діапазоні від 9.0 до 14 відсотків, а напівсолодких - від 9.0 до 13 відсотків.

Від столових вин слід відрізняти кріплені (п. 22 ст. 1, ст. 7 Закону «Про виноград та виноградне вино» та ДСТУ 4806:2007 «Вина. Загальні технічні умови»), які в свою чергу діляться на: міцні, десертні солодкі і десертні лікерні. Не належать до столових вин також: вина шампанські, ігристі, газовані; алкогольні напої винного походження: ароматизовані вина, вермути, коньяки, бренді.

Відрізнити столове вино від інших вин можна за написом на етикетці, де обов`язково має бути видова назва вина.

Згідно положень абз. 2 до преамбули Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» дія цього Закону не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, виробництво і торгівлю пивом, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.

Аналізуючи зміст цієї статті Закону Верховний Суд у свій постанові від 08.05.2018 №821/1393/16 дійшов висновку, що для продажу зазначеної категорії вин (тобто, вин столових) дія Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не поширюється.

Тобто, враховуючи наведений правовий висновок Верховного Суду, суд дійшов висновку, що фінансові санкції, визначені у ст. 17 Закону №481/95-ВР не підлягають застсуванню до суб`єктів госпладарювання, які здійснюють роздрібний продаж вина столового.

У даному випадку, як видно з тексту акта перевірки та інших наданих відповідачем доказів, а також свідчень свідків, контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки не було досліджено питання, яке саме вино було реалізовано в барі позивача, та відповідно не спростовано твердження позивача про те, що таке вино відносилося саме до столових вин.

Крім цього, згідно ч. 38 ст. 15 Закону № 481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 цього ж Закону, «місце зберігання» є місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - це перелік місць зберігання, який ведеться органами державної податкової служби України і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджений наказом ДПА України від 28.05.2002 №251 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання та форми довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру», відповідно до пункту 2.1 якого (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Тобто, зі змісту наведених норм права суд робить висновок, що підставою для внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру є саме встановлення факту зберігання алкогольних напоїв в приміщенні, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

У даному випадку бар позивача, в якому здійснювалася торгівля алкогольними напоями, за своїм цільовим призначенням є місцем реалізації. При цьому, даний бар не є місцем зберігання алкогольних напоїв, оскільки в ньому безпосередньо здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями, що не підпадає під ознаки місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, тому не потребує внесення до Єдиного реєстру.

Положеннями ст. 1 Закону № 491/85-ВР під «роздрібною торгівлею» розуміється діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування, а «місцем торгівлі» визначає місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для алкогольних напоїв - торговельною площею не менше 20 кв. м, обладнане електронними контрольно-касовими апаратами (незалежно від їх кількості) або де є товарно-касові книги (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 12.04.2018 у справі № 2а-2234/10/0770.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 02.05.2018 № , № , № і № є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додана квитанція №14 від 02.10.2018 про сплату ФОП ОСОБА_1 судового збору за подання даного адміністративного позову у загальній сумі 704,80 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з ГУ ДФС у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Керуючись статтями 9, 14, 73 78, 90, 143, 242 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 02.05.2018 № , № , № і № 000431400.

3. Присудити здійснені ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.