Справа № 120/3025/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

27 грудня 2019 р. Справа № 120/3025/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Міністерства оборони України (пр-т. Повітрофлотський, б. 6. М. Київ, 03168)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка (вул. Ломоносова, б. 81, м. Київ, 03189)

про: стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось Міністерства оборони України (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (далі третя особа)про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 107 638 грн. 17 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідача 17.08.2019 року через відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу було відраховано з Військового інституту Київського національного університету імені Т. Шевченка. Відповідач у своєму рапорті від 15.08.2019 року вх. № 4448 повідомив про те, що заперечень, претензій, скарг, заяв до командування третьої особи стосовно свого відрахування (звільнення) та відшкодування збитків за час утримання та навчання в інституті не має. Позивач 05.09.2019 року за вих. № 18/2504 направив відповідачеві лист із вимогою про погашення суми витрат на утримання у добровільному порядку. Проте відповідач витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, так і не компенсував. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

20.09.2019 на виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом надіслано запит до Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.

25.09.2019 року за вх. № 47012 на адресу суду надійшла відповідь на вказаний запит, згідно з якою відповідач 25.08.1997 р.н.. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена й у позовній заяві. Отже, дана адміністративна справа підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

У період з 26.09.2019 року по 08.10.2019 року на підставі наказу Вінницького окружного адміністративного суду № 160-вк від 16.09.2019 року суддя Маслоід О.С. перебувала у щорічній основній відпустці.

Ухвалою від 09.10.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк для усунення недоліків.

28.10.2019 року за вх. № 50834 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 04.11.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.11.2019 року за вх. № 54549 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечує, посилається на положення абз. 4 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та зазначає про смерть матері у 2015 році, батька у 2019 році.

27.11.2019 року за вх. № 55348 третьою особою надані до суду пояснення з приводу даної позовної заяви, в яких підтримав позицію та обґрунтування обставин справи, що викладені у позовній заяві. Вказав, що відповідач достроково припинив навчання через відмову від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. З огляду на це, у відповідності до положень чинного законодавства, він зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання під час навчання у вищому навчальному закладі. Також додав, що відшкодовані за утримання курсантів у ВНЗ кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження ВНЗ та витрати на утримання курсантів.

09.12.2019 року за вх. № 57168 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій він підтримав доводи, викладені у позовній заяві. Додатково вказав, що утримання відповідача здійснювалось шляхом здійснення грошового, речового, продовольчого, медичного, забезпечення військово-перевізними документами та забезпечення комунальними послугами та енергоносіями. Кошти, які витрачаються на навчання, зокрема, й відповідача, є державними, бюджетними. Крім того, позивач зазначив, що відповідач під час підписання контракту був обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту.

Цього ж дня за вх. № 57209 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, що підтверджують грошове, речове та продовольче утримання відповідача у вищому навчальному закладі.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу начальника третьої особи (по стройовій частині) № 159 від 03.08.2015 року відповідача зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення з 01.08.2015 року.

01.08.2015 року між сторонами укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України.

01.08.2019 року відповідачем подано рапорт про відрахування з числа курсантів позивача у зв`язку з невиконанням умов контракту, а саме: відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу та небажання укласти новий контракт про проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу.

Додатково повідомив, що заперечень, претензій, скарг та заяв до позивача немає та зобов`язується відшкодувати збитки за час утримання та навчання в інституті.

Наказом начальника третьої особи № 29 від 16.08.2019 року відповідно до п. 2 ст. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» із відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано зі списків курсантів навчальної групи військового гуманітарно-лінгвістичного факультету за спеціальністю «Психологія» третьої особи з 17.08.2019 року у зв`язку з розірванням контракту (через відмову від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу) та направлено для постановки на військовий облік до Голосіївського районного у місті Києві військового комісаріату.

Наказом третьої особи (по стройовій частині) від 17.08.2019 року № 168 відповідача виключено із списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення. Крім того, вказано відповідачеві відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі в сумі 107 638 грн. 17 коп..

Згідно розрахунку, що міститься в наказі третьої особи (по особовому складу) № 29 РС від 16.08.2019 року на відповідача всього за період навчання у третьої особи витрачено 107 638 грн. 17 коп., з яких: грошове забезпечення 17 975 грн. 63 коп.; речове забезпечення 11 878 грн. 69 коп.; продовольче забезпечення 71 942 грн. 10 коп.; медичне забезпечення (санаторно-курортним лікуванням не забезпечувався) 82 грн. 87 коп.; забезпечення ВПД на час канікулярної відпустки 400 грн. 88 коп.; забезпечення комунальними послугами та енергоносіями 5 358 грн. 00 коп..

05.09.2019 року за вих. № 18/2504 третьою особою на адресу відповідача надіслано лист про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, через відмову від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу у сумі 107 638 грн. 17 коп..

Оскільки відповідач добровільно вказану заборгованість не відшкодував, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153) та постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами втрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі» (далі Порядок № 964).

В силу положень ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Ч. 6 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені види військової служби, якими є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Ст. 25 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України. Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з громадянами України-курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і п`ятим частини другої статті 23 цього Закону.

Згідно з п. 15, 16 Положення № 1153 з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, який є письмовою угодою, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби (навчання). Право на укладення від імені Міністерства оборони України контракту про проходження військової служби надається: керівнику вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з курсантами цих закладів про проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

В силу положень ч. 10 ст. 25 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

П. 3 Порядку № 964 передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п.4 Порядку № 964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно з п. 6 Порядку № 964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, за весь період навчання.

В силу вимог п. 8 Порядку № 964 сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.

Системний аналіз наведених норм доводить, що фінансування Збройних Сил України, зокрема, вищих навчальних закладів, які між іншим входять до їхньої структури, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Підготовка усіх бажаючих проходити військову службу на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів за рахунок коштів державного бюджету. Водночас, з такими громадянами укладається контракт про проходження військової служби (навчання), згідно якого, у випадку його розірвання через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, такі особи зобов`язані відшкодувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклали, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (в особі начальника третьої особи) та відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, у п. 1 якого міститься зобов`язання відповідача відшкодувати позивачеві витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Відповідачем 01.08.2019 року подано рапорт про відрахування з числа курсантів позивача у зв`язку з невиконанням умов контракту, а саме: відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу та небажання укласти новий контракт про проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу. Крім цього, відповідач повідомив, що заперечень, претензій, скарг та заяв до позивача немає та зобов`язується відшкодувати збитки за час утримання та навчання в інституті.

За результатами розгляду вказаного рапорту, наказом третьої особи № 29 від 16.08.2019 року, відповідно до п. 2 ст. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», із відповідачем розірвано вказаний контракт через небажання продовжувати навчання, відраховано зі списків курсантів навчальної групи військового гуманітарно-лінгвістичного факультету за спеціальністю «Психологія» третьої особи з 17.08.2019 року у зв`язку з розірванням контракту (через відмову від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу). Наказом третьої особи (по стройовій частині) від 17.08.2019 року № 168 відповідача виключено із списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення та зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі в сумі 107 638 грн. 17 коп..

Розмір вищезазначених витрат підтверджується розрахунком, що міститься в наказі третьої особи (по особовому складу) № 29 РС від 16.08.2019 року на відповідача всього за період навчання у третьої особи витрачено 107 638 грн. 17 коп., з яких: грошове забезпечення 17 975 грн. 63 коп.; речове забезпечення 11 878 грн. 69 коп.; продовольче забезпечення 71 942 грн. 10 коп.; медичне забезпечення (санаторно-курортним лікуванням не забезпечувався) 82 грн. 87 коп.; забезпечення ВПД на час канікулярної відпустки 400 грн. 88 коп.; забезпечення комунальними послугами та енергоносіями 5 358 грн. 00 коп..

Також вказані суми заборгованості відповідача підтверджуються розрахунком фактичних витрат, пов`язаних з грошовим забезпеченням відповідача; розрахунком витрат, пов`язаних з речовим забезпеченням відповідача № 33; розрахунком витрат, пов`язаних з продовольчим забезпеченням відповідача; розрахунком витрат, пов`язаних з продовольчим забезпеченням відповідача; довідкою щодо відшкодування витрат по медичному забезпеченню відповідача за вих. № 946 від 04.09.2019 року; довідкою щодо витрат по медичному забезпеченню від 09.08.2019 року; розрахунком фактичних витрат на перевезення до місця проведення щорічної основної відпустки та у зворотному напрямку за період з 2015-2019 року; розрахунком витрат пов`язаних з оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Відповідача було повідомлено про необхідність відшкодування витрат, але відповідач добровільно вказану заборгованість не відшкодував.

В силу положень п. 1 вказаного контракту та ч. 10 ст. 25 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання за період навчання.

Відповідно до п. 7 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється в судовому порядку.

Подані позивачем довідки та розрахунки витрат, пов`язаних з утриманням відповідача, відповідають Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах та Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Діючим законодавством не передбачено умови, за яких особа має право на звільнення від відшкодування вказаних витрат.

Відповідачем належних та допустимих доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у відповідача, в межах заявлених позовних вимог, до суду не надано.

Водночас, суд не приймає до уваги посилання відповідача на абз. 4 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку зі смертю матері та батька, з огляду на наступне.

Абз. 4 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України батько або мати, рідний (повнорідний, неповнорідний) брат або сестра яких загинули, померли або стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби або зборів військовозобов`язаних. Призовники, які мають право на звільнення від призову на цій підставі, можуть його не використовувати.

Аналіз вказаної норми доводить, що смерть, батька чи матері, звільняє громадян саме від призову на строкову військову службу в мирний час. Разом з тим, відповідач з 01.08.2015 року (з дня укладення контракту) проходив військову службу у Збройних Силах України, тобто він вже вважався призваним на військову службу. Крім того, у своєму рапорті про відрахування з числа курсантів та звільнення з військової служби, як на підставу цього відповідач послався на положення пп. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», де вказано, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 107 638 грн. 17 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, у відповідності до п. 1 розділу VIII Положення про військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти фінансування військових навчальних підрозділів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених МОН, Міноборони, іншим центральним органам виконавчої влади, у підпорядкуванні яких знаходяться заклади вищої освіти, що мають у своєму складі військові навчальні підрозділи, для фінансування діяльності ЗВО. При цьому, відшкодовані за утримання курсантів у ВНЗ кошти враховуються у кошторисних показниках як власні надходження ВНЗ.

Крім цього, як вже зазначалось, згідно п. 8 Порядку № 964 сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з безпосереднього поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Разом з тим, суд зазначає, що позов подано позивачем, а у прохальній частині позовної заяви позивач просить кошти стягнути на користь третьої особи. За таких обставин, суд вказує на некоректність сформульованих вимог та неможливість стягнення коштів на користь третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Приймаючи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судовий збір на користь позивача із відповідача стягненню не підлягає.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами втрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі» та ст. 2, 6, 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Міністерства оборони України до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 107 638 грн. 17 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Міністерство оборони України (пр-т. Повітрофлотський, б. 6. М. Київ, 03168)

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Третя особа - Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка (вул. Ломоносова, б. 81, м. Київ, 03189)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 27.12.2019 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна