Справа № 723/3811/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 723/3811/19

Головуючий у 1-й інстанції: Дячук О.О.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

26 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти №3 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Чайковського Дениса В`ячеславовича на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Інспектора роти №3 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Чайковського Дениса В`ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Чайковського Дениса В`ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05.11.2019 позов задоволено. Скасовано постанову серії ДП 18 №233647 від 02.09.2019р. по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, поліцейський роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Чайковський Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.

В силу положень ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене та керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, судова колегія ухвалила здійснити розгляд справи в письмовому провадженні за наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 02.09.2019 поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Чайковським Д.В. винесено постанову у справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №233647 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно вказаної постанови, позивач 02.09.2019 керував транспортним засобом з причепом категорії ВЕ, права на керування даною категорією відсутнє, чим порушив п.2.1. ПДР України, а також на причепі встановлені на одну вісь шини з різним малюнком, чим порушив п.п. г .31.4.5 ПДР України, разом з тим на автомобілі лобове скло має тріщину в зоні дії склопочисників.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та зміст постанови про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 , дійшов висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній 02.09.2019 керував транспортним засобом з причепом категорії ВЕ, права на керування даною категорією відсутнє, чим порушив п.2.1. ПДР України, а також на причепі встановлені на одну вісь шини з різним малюнком, чим порушино п.п. г 31.4.5 ПДР України, разом з тим на автомобілі лобове скло має тріщину в зоні дії склолочисників.

Так, щодо притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП стосовно керування транспортним засобом з причепом категорії ВЕ за відсутності прав на керування даною категорією, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Згідно з підпунктом а пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено з матеріалів справи 02.09.2019 позивач керував транспортним засобом Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 із причепом СЕ4006ХТ.

Правила дорожнього руху України передбачають (п.2.13), що право на керування транспортними засобами особам може бути надано: автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, з 18-річного віку; автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ).

Транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим обємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим обємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С1 призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

C призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D1 призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

BE,E, CE,E, DE состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

T трамваї та тролейбуси.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що водіям з відкритою категорією В надано право керування автомобілями, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Слід зазначити, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 вбачається, що повна маса автомобіля складає 3200, без навантаження 2009 кг (що не перевищує 3500 кг.). Згідно реєстраційної картки, повна маса причепа номерний знак НОМЕР_2 складає 750 кг, без навантаження 260 кг (що не перевищує 750 кг).

Як вбачається із копії посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 вказане посвідчення видано на керування категоріями В1, В, СІ, С, Dl, D.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки у позивача наявна як категорія В так і категорія С, то він наділений правом керування автомобілями, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), з причіпом, маса якого не перевищує 750 кг.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, відповідачем зазначено те, що повна маса автомобіля MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 складає 3200 кг, а повна маса причепа номерний знак НОМЕР_2 складає 750 кг, що в сумі 3950 кг, що явно перевищує 3500 кг, тому необхідна категорія ВЕ.

Однак, колегія суддів відхиляє вказані доводи, оскільки категорія ВЕ була б необхідна якщо б повна маса причепа перевищувала б 750 кг, тоді як в даному разі згідно реєстраційної картки, повна маса причепа номерний знак НОМЕР_2 складає 750 кг, без навантаження 260 кг (що не перевищує 750 кг), а повна маса автомобіля MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 складає 3200, що також не перевищує 3500 кг.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що наявними в матеріалах справи доказами спростовується наявність складу адміністративного порушення у діях позивача, які визначені у постанові інспектора та відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Стосовно притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП щодо встановлення на причепі на одну вісь шин з різним малюнком та нявності тріщина на лобовому склі в зоні дії склоочисників, слід зазначити наступне.

Відповідно до 31.1 ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 31.4.5 ПДР "Колеса і шини", забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

Відповідно до п.1 Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 26.07.2013 № 549, з метою виконання цих Правил шини колісних транспортних засобів класифіковано, зокрема, за типом рисунка протектора.

Пунктом 7 розділу 2 цих Правил "Класифікація шин" встановлено, що за типом рисунка протектора шини поділяються на шини з дорожнім, універсальним, кар`єрним та підвищеної прохідності рисунком.

Розрізняють симетричний, асиметричний, спрямованого та неспрямованого обертання типи рисунків протектора шини, залежно від розташування сегментів його рисунка протектора, як визначено в додатку 2 до цих Правил.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, колегія суддів зазначає, що п.1.10 ПДР визначено, що причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Вантажний автомобіль - вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Таким чином, причіп, вантажний автомобіль та легковий автомобіль у розумінні ПДР є різними транспортними засобами.

При цьому, згідно пп. 34.1.5 "г" ПДР різний тип малюнку протектора на шинах однієї вісі є порушенням лише для вантажного автомобіля, різний малюнок протектора та шини різних моделей - для легкового автомобіля, а для причепу як транспортного засобу має значення встановлення на одну вісь транспортного засобу діагональних шин разом з радіальними, ошипованих і неошипованих, морозостійких і неморозостійких, шин різних розмірів чи конструкцій. Про малюнок проектора для причепів у цій нормі не йдеться.

Отже вимоги до причепа, як транспортного засобу чітко визначені п. 31.4.5 "г" ПДР, а саме забороняється встановлення на одну вісь транспортного засобу діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій для всіх транспортних засобів.

При цьому, таких вимог, як встановлення на причеп шин з різними малюнками протектора вимоги п. 31.4.5 "г" ПДР не містять.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що причіп, вантажний автомобіль та легковий автомобіль є різними транспортними засобами, а тому доводи відповідача стосовно того, що п. 31.4.5 г ПДР розповсюджуються як на легкові автомобілі так і на причепи є помилковими.

Крім того, згідно оскаржуваної постанови, позивача також було притягнуто до відповідальності за те, що на автомобілі, яким керував позивач лобове скло має тріщину в зоні склоочисників.

Щодо вказаного правопорушення слід зазначити наступне.

Пунктом 31.4.7 ПДР "Інші елементи конструкції", забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, зокрема, таким вимогам:

в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю (доповнено 23.01.2019).

Приписами пп. 31.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

ДСТУ 3649:2010 НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 6.8.5 розділу 6 «ВИМОГИ ЩОДО БЕЗПЕЧНОСТІ ТЕХНІЧНОГО СТАНУ КТЗ» ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Отже, наявність на вітровому склі КТЗ тріщини в зоні роботи склоочисників є порушенням вимог пункту 6.8.5 ДСТУ 3649:2010.

Слід зазначити, що наявність тріщини на лобовому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу під час руху автомобіля може призвести до погіршення його прозорості.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про дорожній рух» експлуатація транспортних засобів також забороняється в разі, зокрема, виявлення технічних несправностей і невідповідності вимогам правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення.

Як вбачається із наданого відповідачем фотознімку (а.с.36) на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу наявна тріщина, що не відповідає вимогам стандартів, які стосуються безпеки дорожнього руху, а саме пункту 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та в свою чергу згідно ст.37 Закону України «Про дорожній рух» забороняє експлуатацію транспортного засобу.

Водночас, поряд з цим, колегія суддів зазначає, що вказаний фотознімок здійснений із відеозапису, який не дає можливості встановити із якого саме відеозапису зроблено фотознімок та чи стосується він транспортного засобу позивача, також у постанові не зазначено яким технічним засобом зафіксоване дане правопорушення.

Відтак, вказане свідчить про відсутність підстав у відповідача для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП є протиправною й такою, що підлягає скасуванню.

Отже, хоча суд першої інстанції й прийшов невірних висновків щодо непритягнення водія до відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з тріщиною на лобовому склі в зоні роботи склоочисників, однак в частині позовних вимог дійшов правильного висновку, а тому рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05.11.2019 слід змінити в його мотивувальній частині щодо підстав притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП за керування транспортним засобом з тріщиною на лобовому склі в зоні дії склоочисників.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, але не в повній мірі дослідив обставини справи (щодо висновку про експлуатацію транспортного засобу з тріщиною на лобовому склі в зоні роботи склоочисників), колегія суддів дійшла висновку щодо зміни Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05.11.2019 з мотивів викладених в мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Інспектора роти №3 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Чайковського Дениса В`ячеславовича задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2019 року змінити з мотивів викладених в мотивувальній частині постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.