Справа № 440/1614/19
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 грудня 2019 року

Київ

справа №440/1614/19

адміністративне провадження №К/9901/36478/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року

у справі №440/1614/19

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ №292 від 09 квітня 2019 року начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Є.О. в частині застосування до командира роти №1 БПП в місті Кременчук УПП Полтавської області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади;

- поновити ОСОБА_1 на посаді командира роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю в грошовому забезпеченні, починаючи з 09.04.2019 по день поновлення на посаді командира роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року,

позовні вимоги задоволені повністю.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задоволено, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року скасовано. Прийнято постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

26 грудня 2019 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року, у якій, з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства, закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно пункту 20 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

За змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З оскаржуваного судового рішення та зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом розгляду у даній адміністративній справі є визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення, тобто дана справа пов`язана з проходженням позивачем публічної служби.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді командира роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавський області, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.

Таким чином, в силу вимог пункту першого частини шостої статті 12 КАС України дана справа законом віднесена до справ незначної складності.

У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що зазначена справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд прийшов до висновку, що обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не встановлені Верховним Судом з поданих матеріалів касаційної скарги.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржено судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

У касаційній скарзі скаржником порушено питання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.

В обґрунтування такого клопотання зазначено, що скаржник отримав копію оскаржуваного судового рішення 27 листопада 2019 року, а касаційну скаргу було направлено до Верховного Суду 24 грудня 2019 року.

Вказані обставини підтверджуються доданими до касаційної скарги документами.

Відповідно до вимог частини другої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

За наведених обставин суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.

3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі №440/1614/19.

4. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

М.В. Білак

О.В. Калашнікова ,

Судді Верховного Суду