Справа № 1.380.2019.004243
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 рокуЛьвів№ 857/13952/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Бруновської Н.В., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання - Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Львівської митниці ДФС та ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Стрельбицький В.В., м. Львів) у справі № 1.380.2019.004243 за адміністративним позовом ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2019 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) звернувся з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС в якому просив скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №4167/20900/18 від 14.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 МК України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 8 500,00 гривень, а провадження по справі закрити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року Позов задоволено частково.

Постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №4167/20900/18 від 14.08.2018 року про притягнення ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 МК України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 8 500,00 гривень - скасовано.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 МК України направлено на новий розгляд до Львівської митниці ДФС.

У решті позовних вимог відмовлено.

Судові витрати по справі віднесено за рахунок держави.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) та відповідач Львівська митниця ДФС подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати у частині щодо направлення матеріалів справи на новий розгляд до Львівської митниці ДФС, в решті залишити без змін. Апелянт свої вимоги мотивує тим, що із матеріалів справи особу правопорушника у порушенні митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України посадовими особами митної служби - не встановлено. Заступник начальника Львівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням та МВ Скоромний Я.І. при складенні постанови про порушення митних правил №4167/20900/18 від 14 серпня 2018 року власноручно вказав, що особу правопорушника - не встановлено, відтак підлягає скасуванню рішення суду у тій частині, щодо направлення матеріалів справи на новий розгляд до Львівської митниці ДФС.

Відповідач Львівська митниця ДФС у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти постанову, якою відмовити гр. Республіки Польща ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт свої вимоги мотивує тим, що помилковим є твердження суду першої інстанції щодо неповідомлення гр. Республіки Польща ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) про час та дату розгляду справи, оскільки у протоколі про порушення митних правил №4167/20900/18, який підписаний та примірник якого отримав гр. Республіки Польща ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) зазначено дату та час розгляду справи про ПМП.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №4167/20900/18 від 14.08.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 гривень.

Згідно вказаної постанови, громадянином Республіки Польща ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) перевищено строк тимчасового вивезення транспортного засобу марки «VW TOURAN», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Німеччина) з митної території України більше ніж на десять діб. Зазначено, що автомобіль ввезено на територію України в митному режимі «транзит». Всупереч вимогам ст.192 МК України та розділу VIII Порядку виконання митних формальностей, відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657, громадянин ОСОБА_2 до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та його ремонту не звернувся.

Відповідно до статей 90, 95 МК України транзитом визначається митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності для автомобільного транспорту - 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.

За порушення строків, визначених ст.95 МК України, встановлена відповідальність, передбачена ст.470 МК України.

Частиною 3 ст.470 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих документів.

Згідно із ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право давати письмове чи усне пояснення по суті скоєного правопорушення, а також може заявляти клопотання про складання протоколу та розгляд справи, в разі відмови від пояснень або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол.

Судом першої інстанції встановлено, що органом уповноваженим на розгляд справи позивача було проігноровано вищевказані вимоги закону та розглянуто справу у його відсутності, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, що в свою чергу позбавило позивача права надати під час розгляду справи пояснення з приводу ймовірного порушення митних правил та надати з цього приводу відповідні докази. Митним органом не подано суду жодного доказу щодо належного оповіщення позивача про розгляд його справи.

Наведені обставини ставлять під сумнів справедливість провадження про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки під час розгляду справи митним органом не отримано пояснень від правопорушника та не з`ясовано ступеня його вини, наявність чи відсутність умислу на вчинення даного правопорушення, адже як зазначає позивач, у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

З матеріалів справи встановлено, що при ввезенні та територію України транспортного засобу марки «VW TOURAN», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Німеччина) його автомобіль поміщено в режим «тимчасового ввезення», тобто на 1 (один) рік, що підтвердили і представники митниці, які здійснювали митні процедури. Позивач крім цього, вказує на те, що митним органом допущені істотні недоліки при винесенні постанови, оскільки він не являється громадянином Польщі а є громадянином Німеччини, на підтвердження чого подав суду копію паспорта (а.с.34).

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Апелянтом разом з апеляційною скаргою подано копію протоколу про порушення митних правил №4167/20900/18 від 12 липня 2018 року. Львівська митниця ДФС зазначає, що позивача було належним чином повідомлено про розгляд справи про порушення митних правил, що підтверджується підписом у протоколі про порушення митних правил №4167/20900/18 від 12 липня 2018 року. Однак, суд апеляційної інстанції зазначені доводи не бере до уваги, оскільки даний протокол не був долучений до матеріалів справи та не досліджувався судом першої інстанції, а також з даного протоколу не можливо встановити, що його підписав саме позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами , висновками експертів , показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційних скарг їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 272, 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Львівської митниці ДФС та ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.004243 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повний текст постанови складено 03 січня 2020 року.