Справа № 560/4235/19
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4235/19
РІШЕННЯ

іменем України

03 січня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В.

секретаря судового засідання: Вересняк А.А.

за участі :

позивача: ОСОБА_3

представника позивача: Куркевича О.В.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в якому просить:

Постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Чмира Миколи Петровича від 29.10.2019 року про закінчення виконавчого провадження - скасувати.

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на користь моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року у справі № 560/147/19 мій позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 10 років, але не вище 85 процентів заробітку на підставі норм частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.11.2018 з врахуванням проведених виплат.

Для примусового виконання судового рішення, 01.08.2019 державному виконавцю відповідачем надано лист, згідно якого на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2019 року проведено перерахунок пенсії в результаті якого він склав 3702,60 грн., що є нижчим від розміру пенсії до виконання судового рішення - 8624,21 грн. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснено розрахунок пенсії за двоскладовою формулою, згідно якої розмір пенсії склав 3702,60 грн. Тому розмір пенсії після виконання рішення суду залишився незмінним.

В подальшому, 29.10.2019 державним виконавцем постановою закінчено виконавче провадження, у зв`язку з виконанням судового рішення. Однак, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не враховано той факт, що після виконання рішення суду розмір пенсії позивача мав збільшитись, тобто рішення суду не було виконано, а тому відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 23.12.2019 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, а також зобов`язано відповідача надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження, для долучення до справи та їх оригінали для огляду в судовому засіданні.

24.12.2019 року від головного державного виконавця на адресу суду поступило клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Розгляд справи було відкладено на 03.01.2020 року.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився. На адресу суду 02.01.2020 року надійшов відзив по справі. У відзиві відповідач проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2019 у справі № 560/147/19 позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 10 років, але не вище 85 процентів заробітку на підставі норм частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.11.2018 з врахуванням проведених виплат.

20 червня 2019 року на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист №560/147/19, на підставі якого державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59543878.

Листом від 01.08.2019 року боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомив відповідача, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду проведено обчислення та виплату ОСОБА_3 пенсії за віком, починаючи з 01.11.2018 відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 10 років, але не вище 85 процентів заробітку, із визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії у відповідності до статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням раніше проведених виплат. Розмір пенсії після проведеного перерахунку склав 3702,60 грн. Оскільки розмір пенсії після проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду склав 3702,60 грн, що є нижчим від розміру пенсії, розрахованої до виконання судового рішення (8624,21 грн) розмір пенсії ОСОБА_3 до виплати встановлено у попередньому розмірі.

У зв`язку з вищевикладеним, державним виконавцем 29.10.2019 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням рішення.

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У відповідності з частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.2 ст.39 Закону №1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

З огляду на те, що боржник листом від 01.08.2019 року повідомив відповідача, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду проведено обчислення та виплату ОСОБА_3 пенсії за віком, починаючи з 01.11.2018 відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 10 років, але не вище 85 процентів заробітку, із визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії у відповідності до статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням раніше проведених виплат. Розмір пенсії після проведеного перерахунку склав 3702,60 грн, тому відповідно до п. 4 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі (8624,21 грн), 29.10.2019 головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59898333 на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Підставою заявлених вимог у цій справі є фактичне не виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення суду та надання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області неправдивих відомостей про виконання зазначеної постанови, що стало підставою для закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.02.2019, станом на 29.10.2019, тобто станом на час винесення відповідачем постанови про закінчення виконавчого провадження № 59543878, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не виконано.

А тому, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, станом на 29.10.2019 у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області щодо закінчення виконавчого провадження № 59543878, з урахуванням норм п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, судом відхиляються доводи представника відповідача викладені у відзиві про те, що після проведеного перерахунку розмір пенсії позивача суттєво зменшився, у зв`язку з чим пенсія виплачувалась в раніше встановленому розмірі, оскільки зазначена обставина нічим не підтверджується. Збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 10 років, але не вище 85 процентів заробітку ніяким чином не може призвести до зменшення розміру пенсійних виплат.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оскільки відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено в ході розгляду цієї справи правомірності прийнятого рішення, оформленого у вигляді постанови від 29.10.2019 року про закінчення виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження є обґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає таке.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою цієї статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, правовою підставою відповідальності за завдану шкоду є правопорушення, складовим елементом якого є: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина. Відсутність хоча б одного зі складових елементів виключає задоволення позову.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до підпункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", встановлено, що шкода підлягає відшкодуванню за наявності складу цивільного правопорушення, складовими елементами якого є: наявність шкоди, неправомірність дій особи, яка заподіює шкоду, безпосередній причинний зв`язок між шкодою та діями, а також вина заподіювача шкоди. При цьому відсутність хоча б одного складового елемента виключає можливість відшкодування шкоди.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачам, з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд зазначає, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження заподіяної йому моральної шкоди та не навів доказів причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною йому моральною шкодою (у вигляді душевних страждань та психологічних переживань, що негативно відобразились на його психоемоційному стані).

Крім того, судом таких фактів при розгляді справи по суті встановлено не було.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Чмира Миколи Петровича від 29.10.2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №59543878.

В решті позову щодо стягнення з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (вул. Тернопільська, 13/2,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 35092158)

Головуючий суддя Г.В. Лабань