Справа № 480/3174/19
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2019 р. Справа № 480/3174/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Діски А.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,
представника відповідача - Кошеленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3174/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Сумській області:
Свої вимоги позивач мотивує тим, що у разі, коли підприємець у поточному році отримує виручку за товар, який був оплачений минулого року, такі витрати він враховує в зменшення чистого доходу поточного року. У позивача мала місце ситуація, що товар він закупив у 2013-2014 роках, а реалізував його та отримав грошові кошти у 2014 та 2015 роках. На переконання позивача, відповідно податковий орган при визначені чистого доходу мав врахувати і витрати позивача понесені на придбання такого товару. Проте, як вбачається з акту перевірки, податковим органом не проводилось заходів щодо визначення вартості реалізованого товару (його приблизну оцінку). Таким чином, сума чистого доходу визначена податковим органом до оподаткування є невірною, відповідно невірними є і сума нарахованого податку на доходи фізичних осіб, військового збору, ПДВ, а також нараховані у зв`язку з цим штрафні санкції та пеня.
Ухвалою суду від 16.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
16.09.2019 відповідачем подано до суду відзив, в якому, заперечуючи проти задоволення позову зазначив, що податковим органом була проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності позивача, за результатами якої було складено акт, в якому були відображені порушення позивачем вимог податкового законодавства. Видаткові накладні та квитанції до прибуткових касових ордерів, зазначені ФОП ОСОБА_1 у позовній заяві під час проведення перевірки не надавались, також зазначені документи не надавались ФОП ОСОБА_1 разом з запереченням до акту перевірки, що свідчить про їх відсутність під час проведення перевірки. Крім того, позивач у підтвердження здійснення операцій з придбання будівельних матеріалів у ФОП ОСОБА_2 у 2013 та 2014 роках не подав до податкової інспекції Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (далі - форма №1ДФ), подання якого передбачено п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України податковий агент: «зобов`язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку».
Крім того, як зазначено в акті перевірки, факт заниження валових доходів було встановлено лише на підставі виписок банку про рух коштів по розрахунковому рахунку платника, в яких зазначено, що дохід виплачений «за будівельні матеріали», а не у розрізі найменування товарів. Інших документів (видаткових/податкових накладних), що посвідчили факт реалізації саме цих будівельних матеріалів платник під час перевірки не надав, зазначивши, що дані документи були перевірені попередньою перевіркою. Тобто фактично під час проведення перевірки не можливо було встановити реалізація яких саме будівельних матеріалів була проплачена контрагентами покупцями.
Також відповідач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 взагалі не подав до податкової інспекції декларацію про доходи за 2015 рік, і тому при проведені перевірки були враховані лише ті витрати, які пов`язані з господарською діяльністю платника і відповідають вимогам п. 177.2 ПКУ - вартість послуг зв`язку (підтверджено виписками банку) - 1225,00 грн. (без ПДВ), оренда офісного приміщення (підтверджено виписками банку та актами виконаних робіт) - 5603,27 грн., програмне забезпечення (підтверджено випискою банку та актом виконаних робіт) - 350,00 грн. (без ПДВ), банківські послуги - 770,72 грн., транспортні послуги (підтверджено випискою банку та актом виконаних робіт) - 415,80 грн.
Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що оскаржувані рішення прийняті у відповідності до чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні (а.с.67-74).
Під час підготовчого провадження було замінено відповідача - ГУ ДФС у Сумській області на правонаступника - ГУ ДПС у Сумській області.
Ухвалою суду від 18.11.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с.137).
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.
Суд, заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
На підставі акту за результатами перевірки ГУ ДФС у Сумській області були винесені наступні рішення:
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку (п. 176.1 ст. 176 ПК України).
Згідно з п.п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо, зокрема, платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) Декларацію.
Враховуючи викладене, у разі неподання платником податків в установлений термін податкової Декларації (якщо таке подання є обов`язковим), контролюючий орган на підставі наявної податкової інформації за результатами перевірки має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податку.
Так, п. 164.1 ст. 164 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту.
Згідно вимог п.16-1 розд.20 ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідно до п.п.162.1.1. п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Як визначено п.163.1. ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з п.164.1. ст.164 базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
ГУ ДФС у Сумській області, на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, ст. 77 та пп. 82.1 ст.82 ПК України, наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки та направлення на перевірку, 08.08.2017 було розпочато документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформленя трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства.
У зв`язку з цим, 08.08.2017 за №5943/10/18-28-13-03 позивачу було вручено запит про надання пояснень та необхідність надання посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов`язані з ним та надати інформацію, та її документальне підтвердження (а.с.116-120).
У відповідь на даний запит позивачем податковому органу було надано лише інформацію від 11.08.2017 наступного змісту: "на 11 серпня 2017 року на складі знаходиться нереалізований товар: металочерепиця - 18м2 на суму - 2088,00 грн., профнастил ПС-10 - 16,2м2 на суму - 1531,20 грн., профнастил ПК-20 -12,8 м2 на суму -1510,40 грн., утеплювач 100мм -14,4 м2 на суму - 777,60 грн., саморізи кровельні - 750 шт. на суму - 435,00 грн., грунтівка бітумна -10 л на суму - 260,00 грн., мастика бітумна 10кг. На суму - 280,00 грн." (а.с.121).
При цьому, перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в Ф-2 до податкової декларації, встановлено його заниження за 2014 рік на загальну суму 252401,16 грн. та за 2015 рік на 214589,18 грн.
При цьому, оскільки за 2015 рік позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи не подав, було використано дані банківських виписок, згідно яких на розрахунковий рахунок позивача надходили кошти за реалізовані будівельні матеріали, також дані банківських виписок свідчили про заниження суми загального оподатковуваного доходу, порівняно з даними податкової декларації за 2014 рік.
Крім того, оскільки перевіркою було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було занижено валовий дохід та завищено витрати, що призвело до невірного визначення суми чистого доходу, було встановлено заниження за 2015 рік військового збору, що підлягає сплаті до бюджету на суму 3218,84 грн, чим порушено п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.176.1 ст.176, п.п.16-1 п.10 розд.20 ПК України.
Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказувала, що такі документи на перевірку позивачем не надавались, у той час, як витребовувались усі наявні документи, що належать до предмета перевірки або пов`язані з ним (а.с.118-120), а тому і не враховувались податковим органом при складанні акту та винесенні спірного рішення.
Зазначені обставини представником позивача не заперечувались. Представник позивача підтвердив факт ненадання документів на перевірку.
Суд зазначає, що згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що документи були відсутні у цього платника податків на час складення звітності.
Суд не може взяти до уваги надані на підтвердження здійснених витрат з придбання товару надані позивачем документи, з урахуванням викладеного, а також з урахуванням того, що актом перевірки було встановлено, що в період з січня 2014 року по грудень 2016 року контрагентами-постачальниками позивача були ТОВ «Арсенал-центр», ТОВ «Лювен», ТОВ «Торговельно-виробнича група «Альбатрос», ТОВ «Суми-стройінвест», ТОВ «Агроконтракт». Отже, серед документів, наданих не перевірку, не було надано тих, які б підтверджували постачання товару ФОП ОСОБА_2 . Будь-яких заперечень щодо висвітлених в акті перевірки даних позивачем не зазначається.
Крім того, докази того, що придбані у передуючих перевірці роках матеріали були використані в господарській діяльності у 2014-2015 роках, позивачем суду не надано.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що податковий орган вірно обрахував суму чистого доходу позивача за перевіряємий період, правомірно нарахував суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також відповідні штрафні санкції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Згідно вимог п.126.1. ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Суд зазначає, що у позовній заяві протиправність вказаного податкового повідомлення рішення будь-яким чином не обгрунтовується.
Згідно ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
У судовому засіданні 05.11.2019 представник позивача зазначив, що податкові зобов`язання з податку на додану вартість позивачем сплачувались своєчасно, у зв`язку з чим судом витребовувались у позивача додаткові пояснення з доказами щодо обгрунтування вказаних позовних вимог та було оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні.
Проте, будь-яких інших доводів позивачем надано не було, при цьому, подано клопотання про проведення підготовчого засідання без участі позивача та його представника у зв`язку з неможливістю прибуття до суду та відсутністю додаткових доказів по справі. (а.с.108).
Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Перевіркою встановлено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за квітень-грудень 2017 року та травень 2018 року.
Під час підготовчого провадження у судових засіданнях представником позивача уточнювалось, що із наведених у акті перевірки податкових накладних, позивачем не складались лише три, зокрема:
- №2 від 26.04.2017 на суму ПДВ 7 557,47 грн (кількість днів затримки 1);
- №14 від 19.12.2017 на суму ПДВ 55 756,76 грн (кількість днів затримки 1);
- №17 від 21.12.2017 на суму 59 991,83 грн (кількість днів затримки 1).
Доказом відсутності факту складання таких накладних та відповідно їх несвоєчасної реєстрації в ЄРПН представником позивача вказані відомості електронного кабінету платника податків за спірний період та надано відповідні письмові пояснення і копії відомостей з електронного кабінету (а.с.94-104). У зв`язку з цим зазначено, що загальна сума ПДВ по вказаним вище податковим накладним складає 123306,06 грн. Відповідно штрафна санкція в розмірі 10% (12 330,60 грн.) нарахована податковим органом неправомірно.
Проте, надані представником позивача скрін-копії з електронного кабінету позивача не містять даних за період після 13.12.2017 року, що не дає можливість встановити, чи містяться в електронному кабінеті позивача дані щодо реєстрації податкових накладних від 19.12.2017 та 21.12.2017. Крім того, вказані скрін-копії містять дані щодо реєстрації податкової накладної №2 від 26.04.2017 (а.с.104 зв.).
Натомість, представником відповідача було надано суду копії податкових накладних №2 від 26.04.2017, №14 від 19.12.2017 та №17 від 21.12.2017 з копіями квитанцій про їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.109-115), з аналізу яких судом встановлено, що позивачем здійснено затримку реєстрації даних податкових накладних у строки, визначені в акті перевірки від 30.07.18 №1608/18-28-13-08/ НОМЕР_1 .
За таких обставин, суд дійшов висновку, що податковий орган вірно встановив порушення та обрахував суму штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у перевіряємий період, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
У позовній заяві позивач зазначив про те, що з самого податкового повідомлення-рішення вбачається, що штрафні санкції нараховано за «несплату або затримку» «грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку», а не податку на додану вартість. Отже, податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам податкового законодавства, оскільки не встановлює вид податку належного до сплати.
Суд вважає дані твердження позивача помилковими, оскільки у тексті оскарженого податкового повідомлення-рішення чітко вказано вид застосованої штрафної санкції, а саме: за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).
Інших доводів протиправності даного рішення позивачем не надано.
Таким чином, за наведених обставини, судом не встановлено протиправність винесення даного податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надані.
Оскільки позивачем не надано суду доказів неправомірності прийнятих рішень відповідачем, натомість, ГУ ДПС у Сумській області доведено їх правомірність, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.12.2019.

Суддя А.Б. Діска