Справа № ЗВ/360/62/19
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником

27 грудня 2019 року СєвєродонецькСправа № ЗВ/360/62/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 37839302 з примусового виконання вимоги про сплату недоїмки від 25 квітня 2013 року № Ф 62/7У,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 37839302 з примусового виконання вимоги про сплату недоїмки від 25 квітня 2013 року № Ф 62/7У з Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на Головне управління ДПС у Луганській області.

В обґрунтування заяви зазначено, що згідно із Законом України від 04 липня 2013 року № 406-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи функції з адміністрування єдиного внеску були передані від органів Пенсійного фонду - органам Міністерства доходів і зборів. В спірних відносинах з боржником Головне управління ДПС у Луганській області фактично є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області.

Заявник у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 21, 21 зв.), в заяві про заміну сторони виконавчого провадження просив розглянути справу без участі уповноваженого представника Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області.

Представник Головного управління ДПС у Луганській області у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 23, 23 зв.).

Боржник у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 22, 22 зв.).

Згідно з частиною другою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути заяву у письмовому провадженні на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши заяву про заміну сторони виконавчого провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області винесено вимогу про сплату недоїмки від 25 квітня 2013 року № Ф 62/7У про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 689,45 грн (арк. спр. 4).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції від 08 травня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 37839302 з примусового виконання вимоги про сплату недоїмки від 25 квітня 2013 року № Ф 62/7У, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 689,45 грн (арк. спр. 5, 34-36).

Відповідно до листа Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 21 листопада 2019 року № 16030 на примусовому виконанні в Попаснянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області серед іншого перебуває вимога від 25 квітня 2013 року № Ф 62/7У про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 689,45 грн (арк. спр. 6-8).

Згідно з актом передачі даних з карток особових рахунків платників єдиного внеску від 30 вересня 2013 року відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 04 липня 2013 року № 406-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи Пенсійний фонду України передає, а Міністерство доходів і зборів України серед іншого отримує сальдо розрахунків платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині недоїмки, штрафів, пені та авансових платежів/переплат, у тому числі і заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 11064,47 грн (арк. спр. 11-12).

Листом від 28 жовтня 2019 року № 1409/9/12-32-10-03-14 Головне управління ДПС у Луганській області підтвердило, що станом на 01 жовтня 2019 року згідно з даними ІТС «Податковий блок» серед іншого за платником ОСОБА_1 рахується заборгованість з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою від 25 квітня 2013 року № Ф 62/7У в сумі 689,45 (арк. спр. 9-10).

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Частиною п`ятою статті 15 Закону № 1404 визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Суд враховує, що чинним законодавством не визначено юрисдикцію та предметну підсудність заяв про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні вимоги територіального органу Пенсійного фону України про сплату недоїмки, яка є виконавчим документом.

Разом з тим, частиною другою статті 74 Закону № 1404 визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною першою статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною шостою статті КАС України визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що чинним законодавством не встановлено іншого порядку заміни сторони виконавчого провадження при виконанні рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами, суд дійшов висновку, що вирішення таких питань належить до юрисдикції адміністративного суду.

Аналогічну за змістом правову позицію (щодо належності розгляду справ про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні постанови про адміністративне правопорушення та виконавчого напису нотаріуса) висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 324/1018/17 та від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17.

11 серпня 2013 року набрав чинності Закон України від 04 липня 2013 року № 406-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи (далі Закон № 406), яким було врегульоване питання щодо передачі функцій адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України.

Пунктом 3 розділу ІІ Закону № 406 встановлено, що процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом.

Законом № 406 внесено зміни в ряд нормативно-правових актів, зокрема і в Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі за текстом Закон № 2464).

Відповідно до положень частини другої статті 12 Закону № 2464 (з урахуванням змін, внесених Законом № 406) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 160 Про утворення Державної фіскальної служби утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 311 Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України (далі Постанова № 1200) реорганізовано ДФС України та утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.

Пунктом 2 Постанови № 1200 установлено, що Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 Про утворення територіальних органів Державної податкової служби постановлено: утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2. Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р «Питання Державної податкової служби» визначено погодитись з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На виконання вищевказаного розпорядження наказом Державної податкової служби України від 28 серпня 2019 року Про початок діяльності Державної податкової служби України розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

В свою чергу, наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 29 серпня 2019 року № 5 Про початок діяльності Головного управління ДПС у Луганській області Головним управлінням ДПС у Луганській області розпочато виконання функцій і повноважень Головного управління ДФС у Луганській області, що припиняється.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління ДПС у Луганській області, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12 липня 2019 року № 14, Головне управління ДПС у Луганській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Луганській області.

З системного аналізу норм Закону № 406 та Закону № 2464, у взаємозв`язку з постановами Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України, від 19 червня 2019 року № 537 Про утворення територіальних органів Державної податкової служби, слідує, що станом на теперішній час функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування належать Державній податковій службі України та її територіальним органам, як правонаступникам реорганізованої Державної фіскальної служби України та її територіальних органів.

Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні, який набрав чинності 01 січня 2017 року, внесені зміни до Податкового кодексу України. Зокрема, зазначеним Законом внесені зміни до статті 19-1, доповнено кодекс статтями 19-2 і 19-3, пункт 41.1 статті 41 викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Отже, з 01 січня 2017 року відповідно до внесених Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні змін до Податкового кодексу України функція з погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюється органами Державної податкової служби України обласного рівня і у спірних правовідносинах належним стягувачем повинне бути Головне управління ДПС у Луганській області.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне здійснити заміну сторони виконавчого провадження - стягувача, з Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на Головне управління ДПС у Луганській області.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 37839302 з примусового виконання вимоги про сплату недоїмки від 25 квітня 2013 року № Ф 62/7У задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні ВП № 37839302 з примусового виконання вимоги про сплату недоїмки від 25 квітня 2013 року № Ф 62/7У, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 689,45 грн, з Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на Головне управління ДПС у Луганській області (ідентифікаційний код 43143746, місцезнаходження: 93401, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 72).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ.І. Чернявська