Справа № 240/11057/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/11057/19

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви ОСОБА_1 від 20.08.2019 висновку щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги разом з підтверджуючими документами - протиправною;

- скасувати рішення голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області за № 217/29 від 28.08.2019 щодо відсутності правових підстав у призначенні та виплаті мені одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення мені одноразової грошової допомоги згідно заяви від 20.08.2019 у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та статті 23 Закону України "Про міліцію".

В обґрунтування позову вказує, що звернувся 20.08.2019 до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Однак, листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області №217/29 від 28.08.2019 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 позовну заяву було залишено без руху.

До суду 01.11.2019, на виконання вимог ухвали суду від 17.10.2019 надійшла заява ОСОБА_1 з додатками.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Копію ухвали було направлено на адреси сторін рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Копію ухвали позивач отримав 16.11.2019, а відповідач - 11.11.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відділом документального забезпечення суду 22.11.2019 зареєстровано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Вказує, що на УМВС України в Житомирській області покладено обов`язок щодо формування відповідного пакету документів на підставі пунктів 6 або 7 Порядку, перевірки відповідності поданих документів до норм ПКМУ №850 та складання висновку. У свою чергу, у зв`язку з невідповідністю поданого пакету документів позивачем пункту 4 Порядку № 850, зважаючи на той факт, що з моменту первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, 28.08.2019 Управлінням МВС України в Житомирській області про вказаний факт було поінформовано позивача листом №217лк/29. У той же час висновок, щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 не складався та документи надані позивачем до МВС України не направлялись. Крім того вказаним листом позивачу було повідомлено, що право на доплату такої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно рішення МСЕК під час повторного огляду, проведеного протягом двох років від дати первинного огляду.

До суду 03.12.2019 надійшла від ОСОБА_1 відповідь на відзив, у якому вказує, що відповідач помилково трактує зміст пункту 4 Порядку №850 від 21.10.2015 щодо перевищення двохрічного терміну з моменту первинного огляду МСЕК для права на призначення одноразової грошової допомоги. Зазначає, що управління МВС України в Житомирській області згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 та затвердженого нею Порядку зобов`язане лише прийняти надані позивачем документи та направити їх до МВС України для вирішення питання нарахуванні і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а не самостійно вирішувати питання щодо права на отримання грошової допомоги. Такі дії виходять за межі повноважень, наданих Управлінню МВС України в Житомирській області чинним законодавством і є неправомірними.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що 20.08.2019 позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Листом №217лк/29 від 28.08.2019 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок) визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено, згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Вказує, що з дати попереднього огляду МСЕК - 05.09.2000 до повторного огляду - 03.06.2019 пройшло більше 2 років, перевищує передбачений Порядком дворічний термін. Отже, право на доплату такої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно рішення МСЕК під час повторного огляду, проведеного протягом двох років від дати первинного огляду.

Не погоджуючись з відмовою, вважаючи її такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши її обставини, перевіривши належність, достатність та допустимість доказів у справі, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 14.12.1973 по 07.02.2000.

Згідно довідки управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області №518/20 від 03.05.2019, ОСОБА_1 в період з 29.05.1986 по 04.11.1989 виконував службові обов`язки на території радіоактивного забруднення зони безумовного (обов`язкового) відселення в населених пунктах Овруцького і Народицького району Житомирської області.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Житомирською обласною державною адміністрацією 14.12.1992.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №159/84 від 05.04.2000, Військово-лікарською комісією УМВС України у Житомирській області встановлено, що захворювання позивача пов`язані з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виконанням службових обов`язків та проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Медико-соціальною експертною комісією 05.09.2000 ОСОБА_1 встановлено 10% втрати працездатності, що підтверджується копією виписки з акту огляду у МСЕК серії 2-18 МА №002103.

Відповідно до довідки Житомирської обласної дирекції Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» позивачу протягом 1996-2017 років (включно по 08.11.2017) проводилась виплата страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України в сумі 460,00 грн, у зв`язку з втратою працездатності (10%).

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА №084558 від 07.06.2019 та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 084558 від 07.06.2019, на підставі акту огляду МСЕК №718/2, позивачу встановлена друга група інвалідності безстроково та встановлено 80% втрати професійної працездатності.

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації №07-05/1966 від 12.06.2019, позивач не отримував одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, врегульовані Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) .

Закон №565-ХІІ втратив чинність у зв`язку із прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до пункту 15 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Відповідно до пункту 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно пунктів 8, 9 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз зазначених норм Порядку №850 дає підстави для висновку, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов`язок по здійсненню відповідних процедурних дій щодо оформлення відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги.

З матеріалів справи, судом встановлено, що листом Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області №217лк/29 від 28.08.2019 позивача повідомлено, що після попереднього огляду МСЕК - 05.09.2000 (встановлення 3 групи інвалідності) до повторного огляду МСЕК (встановлення 2 групи інвалідності) пройшло більше 2-х років, тому підстав для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми немає.

Враховуючи викладене, суд вважає, що спосіб, у який Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області розглянуло заяву та документи про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, Законом №565-ХІІ та Порядком №850 не передбачені.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога про скасування рішення голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області №217лк/29 від 28.08.2019, яке оформлене листом - задоволенню не підлягає, оскільки фактично рішення про відмову в прийнятті та формуванні висновку про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності з 03.06.2019 внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, не приймалось.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно заяви від 20.08.2019 у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та статті 23 Закону України "Про міліцію", суд зазначає наступне.

Частина 2 статті 6 КАС України передбачає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Суд наголошує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими лише щодо частини позовних вимог.

Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви ОСОБА_1 від 20.08.2019 висновку щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37,м.Житомир,10008, ) в 15-денний строк після отримання заяви та повного пакету документів від позивача, надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для вирішення питання про можливість призначення та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук