Справа № 941/1436/19
Суддя: Шаєнко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 941/1436/19
Провадження № 2-а/941/17/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Шаєнко Ю. В.

при секретарі - Фатьяновій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Чернеги Віталія Анатолійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що 21.09.2019 року відповідачем по справі відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 533971. Зі змісту постанови вбачається, що 21.09.2019 року о 09 год. 31 хв., на автомобільній дорозі М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварено, км. 37, позивач керував транспортним засобом ЗАЗ «LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу знаку 5.45 «населений пункт», дозволяється рух зі швидкістю не більше 50 км/год., рухався зі швидкістю 73 км/год. та перевищив швидкість на 23 км./год., швидкість вимірювалась TruCam 000679, чим порушив п. 12.4. ПДР України, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач вважає постанову необґрунтованою, та такою що не відповідає нормам чинного адміністративного законодавства та підлягає скасуванню, мотивуючи це тим, що позивач не перебував за кермом зазначеного у оскаржуваній постанові автомобіля, а був лише пасажиром, окрім того у постанові допущений ряд помилок, тому позивач був змушений звернутись до суду із зазначеним позовом.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив вимоги адміністративного позову у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення представник відповідача вмотивував тим, що 21.09.2019 року приблизно о 09 год. 31 год. під час несення служби інспектором взводу № 2 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП сержантом поліції Чернегою Віталієм Анатолійовичем було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , по автомобільній дорозі М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» 37 км. в межах населеного пункту Пантаївка Олександрійського району Кіровоградської області, рухався зі швидкістю 73 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту», таким чином порушив обмеження швидкості руху транспортних засобів на 23 км/год, та порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України. За вчинення даного правопорушення, передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Правопорушення зафіксоване приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС000679. Інспектором патрульної поліції при розгляді справи та винесені оскаржуваної постанови були дотримані всі процесуальні моменти передбачені КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію» та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395. Помилки у оскаржуваній постанові є технічними та допущені відповідачем при винесені постанови у несприятливій нервовій обстановці, зумовленій поведінкою відповідача. Окрім того, на відеозаписі зафіксовано, що в ході спілкування з поліцейськими позивач не заперечував, що керував транспортним засобом, не зазначає, що був пасажиром під час руху, не вказує на присутнього під час розгляду справи пасажира, як на керманича, а отже тим самим визнав, що перебував за кермом «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що з відео та фото файлів, які знаходяться на DVD-R дисках, що додані до відзиву, неможливо встановити який транспортний засіб зафіксовано, не можливо встановити ні номерних знаків, ні марку автомобіля, ні особу, яка здійснювала керування транспортним засобом. У відзиві представника відповідача вказано, що відповідно до оскаржуваної постанови порушення було зафіксоване в межах населеного пункту Пантаївка Олександрійського району Кіровоградської області, однак транспортний засіб було зупинено в межам міста Олександрія Кіровоградської області. Відеозаписи із камер не є безперервними, а є лише нарізкою окремих відео файлів, що унеможливлює в повному обсязі оцінити обставини справи. Обов`язок доказування вчинення правопорушення покладено на поліцейських, які зобов`язані встановити всі обставини скоєння правопорушення, у тому числі особу, яка його вчинила, що не було зроблено відповідачем. Відповідачем не було надано можливості написати пояснення по факту зупинення транспортного засобу. Відповідно до п. 9 Розділу ІV Наказу №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» від 06.11.2015 року, бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якого вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови заповнений бланк вважається зіпсованим.

У судове засідання позивач не з`явився, своєю заявою просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, про причини неявки суд не повідомляв.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки

Дослідивши матеріали адміністративного позову та докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 533971, вбачається, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП. Постанова мотивована тим, що 21.09.2019 року о 09 год. 31 хв., на автомобільній дорозі М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварено, км. 37, позивач керував транспортним засобом ЗАЗ «LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу знаку 5.45 «населений пункт», дозволяється рух зі швидкістю не більше 50 км/год., рухався зі швидкістю 73 км/год. та перевищив швидкість на 23 км./год., швидкість вимірювалась TruCam 000679, чим порушив п. 12.4. ПДР України (а.с.5).

Поняття адміністративного правопорушення викладено в ч. 1 ст. 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.3, 1.9. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п.п. «б» п.12.9 ПДР, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.01.2019 по справі № 592/5576/17.

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі, судом переглянуто відеозаписи події, зроблених 21.09.2019 року за допомогою нагрудного відеореєстратора поліцейського, відеозапис та фотознімок, що зафіксовані лазерним вимірювачем TruCam LTІ 20/20 № ТС000679, які з метою обґрунтування прийнятого рішення, долучено відповідачем до матеріалів справи на DVD-R дисках.

Переглянувши відеозапис «_dA000_0921_093111.avi» та фотознімок «Новий точечный рисунок.jpg», що зроблені приладом ТС000679 21.09.2019 року о 09 год. 31 хв., позиція: А/Д М04 км 37, судом встановлено, що за результатами їх переглядунеможливо встановити той факт, що саме автомобіль «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год замість дозволених 50 км/год, оскільки зображення автомобіля, що попав в об`єктив приладу ТС000679 неналежної якості, фактично видно лише загальні риси автомобіля, неможливо встановити марку та модель транспортного засобу, його колір, не видно державний номерний знак, а тому суд вважає, що вказані докази не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В той же час, відеозаписи, зроблені за допомогою нагрудного

відеореєстратора поліцейського: «.mov», «.mov», «.mov», «.mov», «.mov» не дають можливості встановити всіх обставин події, а саме з моменту фіксації правопорушення і зупинки транспортного засобу до винесення інспектором оскаржуваної постанови, так як являють собою добірку відеозаписів, що по своєму змісту відображають лише окремі обставини події.

Інших доказів на підтвердження факту порушення позивачем вимог ПДР відповідачем суду не надано.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що оскаржувана постанова серії НК № 533971 від 21.09.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, та з урахуванням положень ч.3 ст.286 КАС України та п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Згідно ч.4 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до пп.15.5 пп. 15 п.1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Керуючись ст. ст. 77, 205, 242-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 126,251, 283, 288, 293 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 533971 від 21.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень - скасувати та провадження по справі про адміністративне провадження закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Петріський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

Суддя Петрівського районного суду Ю.В.Шаєнко