Справа № 160/11325/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засіданняГрунської Ю.О.
представників позивача представника відповідача Волосожар Г.В., Сірик Ю.А. Мигаленко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Підприємство з іноземними інвестиціями «ІНТЕРКЕРАМА» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» на підставі митних декларацій ввезено на митну територію України товари складовими частинами комплектних об`єктів, а саме обладнання для виготовлення керамічних плиток та керамограніту. Імпортовані товари декларувалися позивачем із застосуванням тарифної преференції зі сплати ввізного мита за кодом «410» відповідно до сертифікатів з переміщення форми EUR.1 на кожну складову частину комплектних об`єктів. Для митного оформлення товарів позивач подав усі необхідні документи, зокрема і документи, що підтверджують країну походження товарів. Позивач зауважив, що під час здійснення митного оформлення жодних сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи країну походження товару, у Дніпропетровської митниці ДФС не виникало. За таких обставин, на думку позивача, висновки акта перевірки є такими, що не відповідають обставинам справи, відтак, прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
20 листопада 2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
29 листопада 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на правомірність своїх дій щодо прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Зазначив, що позивачем неправомірно застосовано тарифну преференцію (пільгу), оскільки на порушення статті 26 Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їх державами-членами, з іншої сторони, статті 25 Доповнення 1 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження не надано єдине підтвердження походження ввезених частинами комплектних об`єктів.
06 грудня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» зазначило, що з метою застосування тарифної преференції надав для митного оформлення товарів інвойси та сертифікати перевезення EUR.1 на кожну партію товару, що не суперечить вимогам, встановленим у статті 26 Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами з іншої сторони (стаття 25 Доповнення 1 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження), яка, у свою чергу, не зобов`язує складання та надання єдиного сертифікату як одного цілісного документа в єдиному примірнику, та що ані Митним кодексом України, ані Конвенцією не передбачено надання єдиного сертифікату як одного цілісного документа в єдиному примірнику.
Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовну заяву, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позов.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.
30 жовтня 2017 року між позивачем (покупець) та компанією I.C.F&WELKO S.p.A. (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 101/17-UA-1471, відповідно до якого продавець зобов`язався поставити і передати у власність покупця обладнання «LAMINA TILE», а покупець зобов`язався отримати від продавця вказаний товар та оплатити його.
11 квітня 2018 року між позивачем (покупець) та компанією BMR S.p.A. (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 17В206, відповідно до якого продавець зобов`язався поставити і передати у власність покупця обладнання «LAMINA TILE», а покупець зобов`язався отримати від продавця вказаний товар та оплатити його.
На виконання зазначених контрактів у період з 19 грудня 2017 року до 12 березня 2019 року ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» ввезено на митну територію України партіями товари (складовими частинами комплектних об`єктів) згідно з митними деклараціями: № UA 110040/2018/007983, № UA 110040/2018/007982, № UA 110040/2019/000677, № UA 110040/2019/000643, № UA 110040/2019/000641, № UA 110040/2019/000638, № UA 110040/2019/001243, № UA 110040/2019/001244, № UA 110040/2019/001246, № UA 110040/2017/007397, № UA 110040/2017/007536, № UA 110040/2017/007541, № UA 110040/2017/007364, № UA 110040/2017/007401, № UA 110040/2017/007540, № UA 110040/2017/007493, № UA 110040/2017/007373, № UA 110040/2017/007396, № UA 110040/2017/000057, № UA 110040/2017/007437, № UA 110040/2017/000056, № UA 110040/2017/007494, № UA 110040/2018/004383, № UA 110040/2018/004385, № UA 110040/2018/004388, № UA 110040/2018/004402, № UA 110040/2018/004392, № UA 110040/2018/004386, № UA 110040/2018/004393, № UA 110040/2018/004403, № UA 110040/2018/004406, № UA 110040/2018/004425, № UA 110040/2018/004448, № UA 110040/2018/004458, № UA 110040/2018/004536, № UA 110040/2018/004497, № UA 110040/2018/004498, № UA 110040/2018/004499, № UA 110040/2018/004509, № UA 110040/2018/004541, № UA 110040/2018/004565, № UA 110040/2018/004566, № UA 110040/2018/004674, № UA 110040/2018/004675, № UA 110040/2018/004676, № UA 110040/2018/004677, № UA 110040/2018/004678, № UA 110040/2018/004679, № UA 110040/2018/004683, № UA 110040/2018/004707, № UA 110040/2018/004708, № UA 110040/2018/004709, № UA 110040/2018/004710, № UA 110040/2018/004711, № UA 110040/2018/004712, № UA 110040/2018/004763, № UA 110040/2018/004713, № UA 110040/2018/004753 № UA 110040/2018/004764, № UA 110040/2018/004790, № UA 110040/2018/004792, № UA 110040/2018/004796, № UA 110040/2018/004920, № UA 110040/2018/005118, № UA 110040/2018/005130, № UA 110040/2018/005144, № UA 110040/2018/005166, № UA 110040/2018/005167, № UA 110040/2018/005620, № UA 110040/2018/005623, № UA 110040/2018/005644, № UA 110040/2018/005664, № UA 110040/2018/005686, № UA 110040/2018/005690, № UA 110040/2018/005757, № UA 110040/2018/005759, № UA 110040/2018/005764, № UA 110040/2018/005795, № UA 110040/2018/005820, № UA 110040/2018/005821, № UA 110040/2018/005961, № UA 110040/2018/005963, № UA 110040/2018/006000, № UA 110040/2018/006006, № UA 110040/2018/006044, № UA 110040/2018/006144, № UA 110040/2018/006212, № UA 110040/2018/006478, № UA 110040/2018/006487, № UA 110040/2018/006507, № UA 110040/2018/006541, № UA 110040/2018/006858, № UA 110040/2018/007356, № UA 110040/2018/007510, № UA 110040/2018/007847, № UA 110040/2018/007867, № UA 110040/2018/004405, № UA 110040/2018/007399, № UA 110040/2018/007504, № UA 110040/2018/007722, № UA 110040/2018/007725, № UA 110040/2018/007868, № UA 110040/2018/007897, № UA 110040/2018/007121, № UA 110040/2019/001129, № UA 110040/2019/001135, № UA 110040/2019/001127, № UA 110040/2019/001130, № UA 110040/2018/007847, № UA 110040/2018/006860, № UA 110040/2018/007724, № UA 110040/2018/007505, № UA 110040/2018/007398, № UA 110040/2018/007122, № UA 110040/2018/007726, № UA 110040/2019/001127, № UA 110040/2018/004536.
Під час митного оформлення партій товарів ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» застосувало тарифну преференцію зі сплати ввізного мита за кодом «410» на підставі сертифікатів про походження товару форми EUR.1, а саме: EUR.1 VE n. Q 180974 від 05.12.2018, EUR.1 VE n. Q 180975 від 05.12.2018, EUR.1 BO n. B 508992 від 07.02.2019, EUR.1 BO n. B 508978 від 06.02.2019, EUR.1 BO n. B 508938 від 05.02.2019, EUR.1 BO n. B 508936 від 05.02.2019, EUR.1 № 0403195 від 16.05.2019, EUR.1 BO n. B 509181 від 05.03.2019, EUR.1 BO n. B 509178 від 05.03.2019, EUR.1 BO n. B 509191 від 05.03.2019, EUR.1 BO n. B 507534 від 03.07.2018, EUR.1 BO n. B 507529 від 03.07.2018, EUR.1 BO n. B 507528 від 03.07.2018, EUR.1 BO n. B 507558 від 05.07.2018, EUR.1 BO n. B 507547 від 04.07.2018, EUR.1 BO n. B 507541 від 04.07.2018, EUR.1 BO n. B 507546 від 04.07.2018, EUR.1 BO n. B 507557 від 05.07.2018, EUR.1 BO n. B 507552 від 05.07.2018, EUR.1 BO n. B 507556 від 05.07.2018, EUR.1 BO n. B 507564 від 06.07.2018, EUR.1 BO n. B 507565 від 06.07.2018, EUR.1 BO n. B 507595 від 10.07.2018, EUR.1 BO n. B 507597 від 10.07.2018, EUR.1 BO n. B 507599 від 10.07.2018, EUR.1 BO n. B 507595 від 10.07.2018, EUR.1 BO n. B 507602 від 10.07.2018, EUR.1 BO n. B 507596 від 10.07.2018, EUR.1 BO n. B 507640 від 12.07.2018, EUR.1 BO n. B 507630 від 13.07.2018, EUR.1 BO n. B 507645 від 16.07.2018, EUR.1 BO n. B 507647 від 16.07.2018, EUR.1 BO n. B 507658 від 17.07.2018, EUR.1 BO n. B 507663 від 17.07.2018, EUR.1 BO n. B 507659 від 17.07.2018, EUR.1 BO n. B 507660 від 17.07.2018, EUR.1 BO n. B 507674 від 18.07.2018, EUR.1 BO n. B 507652 від 17.07.2018, EUR.1 BO n. B 507661 від 17.07.2018, EUR.1 BO n. B 507662 від 17.07.2018, EUR.1 BO n. B 507672 від 18.07.2018, EUR.1 BO n. B 507667 від 18.07.2018, EUR.1 BO n. B 507675 від 18.07.2018, EUR.1 BO n. B 507671 від 18.07.2018, EUR.1 BO n. B 507681 від 19.07.2018, EUR.1 BO n. B 507688 від 19.07.2018, EUR.1 BO n. B 507673 від 18.07.2018, EUR.1 BO n. B 507689 від 19.07.2018, EUR.1 BO n. B 507698 від 19.07.2018, EUR.1 BO n. B 507682 від 19.07.2018, EUR.1 BO n. B 507751 від 26.07.2018, EUR.1 VE n. Q 296511 від 03.08.2018, EUR.1 BO n. B 507849 від 08.08.2018, EUR.1 BO n. B 507859 від 09.08.2018, EUR.1 BO n. B 507853 від 09.08.2018, EUR.1 BO n. B 507858 від 09.08.2018, EUR.1 BO n. B 507909 від 29.08.2018, EUR.1 BO n. B 507899 від 28.08.2018, EUR.1 BO n. B 507925 від 29.08.2018, EUR.1 BO n. B 507898 від 27.08.2018, EUR.1 BO n. B 507934 від 30.08.2018, EUR.1 VE n. Q 296506 від 07.08.2018, EUR.1 BO n. B 507958 від 04.09.2018, EUR.1 BO n. B 507957 від 04.09.2018, EUR.1 BO n. B 507956 від 04.09.2018, EUR.1 BO n. B 507984 від 06.09.2018, EUR.1 BO n. B 507975 від 05.09.2018, EUR.1 BO n. B 507969 від 05.09.2018, EUR.1 BO n. B 508027 від 12.09.2018, EUR.1 BO n. B 508020 від 11.09.2018, EUR.1 BO n. B 508019 від 11.09.2018, EUR.1 BO n. B 508013 від 11.09.2018, EUR.1 BO n. B 508092 від 13.09.2018, EUR.1 VE n. Q 296507 від 07.08.2018, EUR.1 BO n. B 508019 від 17.09.2018, EUR.1 BO n. B 508256 від 28.09.2018, EUR.1 BO n. B 508257 від 28.09.2018, EUR.1 BO n. B 508262 від 28.09.2018, EUR.1 BO n. B 508266 від 01.10.2018, EUR.1 BO n. B 508191 від 19.10.2018, EUR.1 BO n. B 508406 від 12.10.2018, EUR.1 BO n. B 508480 від 21.11.2018, EUR.1 BO n. B 508663 від 11.12.2018, EUR.1 BO n. B 508662 від 11.12.2018, EUR.1 BO n. B 507544 від 04.07.2018, EUR.1 BO n. B 508443 від 19.11.2018, EUR.1 BO n. B 508449 від 16.11.2018, EUR.1 BO n. B 508588 від 03.12.2018, EUR.1 BO n. B 508603 від 05.12.2018, EUR.1 BO n. B 508683 від 13.12.2018, EUR.1 BO n. B 508689 від 14.12.2018, EUR.1 BO n. B 508349 від 31.10.2018, EUR.1 BO n. B 509138 від 27.02.2019, EUR.1 BO n. B 509137 від 27.02.2019, EUR.1 BO n. B 509137 від 27.02.2019, EUR.1 BO n. B 509139 від 27.02.2019, EUR.1 BO n. B 508663 від 11.12.2018, EUR.1 BO n. B 508191 від 19.10.2018, EUR.1 BO n. B 508588 від 03.12.2018, EUR.1 BO n. B 508449 від 16.11.2018, EUR.1 BO n. B 508443 від 19.11.2018, EUR.1 BO n. B 508349 від 31.10.2018, EUR.1 BO n. B 508603 від 05.12.2018, EUR.1 BO n. B 509122 від 26.02.2019, EUR.1 BO n. B 507598 від 10.07.2018.
- статті 26 Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їх державами-членами, з іншої сторони, статті 25 Доповнення 1 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, частини першої статті 281, статті 295 МК України, в результаті чого позивачем занижено податкові зобов`язання по сплаті ввізного мита за митними деклараціями, наведеними у додатку 1 до акта, на загальну суму 16245198,35 грн.;
- пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями, наведеними у додатку 1 до акта, на загальну суму 3249039,67 грн.
Не погодившись із висновками акта перевірки, ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» 23 серпня 2019 року подало контролюючому органу заперечення на акт перевірки (вих. № 02-04-391 від 22 серпня 2019 року).
На підставі акта перевірки 30 серпня 2019 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення форми «Р»:
Пунктом 4 частини 5 статті 54 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.
Згідно з частиною 1 статті 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Відповідно до частини 6 вказаної статті МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Предметом документальних невиїзних перевірок, згідно з частиною 1 статті 351 МК України, є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
За положеннями частини 2 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів (пункт 1).
Відповідно до частини 4 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.
Зі змісту наведеної норми видно, що документальна невиїзна перевірка проводиться контролюючим органом за умови належного повідомлення платника про її проведення, тобто з письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб та до її початку.
Судом встановлено, що згідно зі штрихкодовим ідентифікатором, зазначеним на конверті, для відстеження поштових відправлень на сайті «Укрпошта» письмове повідомлення про проведення перевірки від 01 серпня 2019 року №1652 позивач отримав лише 03 вересня 2019 року тобто після її завершення (т. 1, а.с. 155).
Разом із тим, відповідно до пояснень представника позивача йому стало відомо про проведену перевірку 20 серпня 2019 року в ході телефонної розмови працівників ГУ ДФС у Дніпропетровській області з головним бухгалтером підприємства щодо отримання акта перевірки.
Таким чином, зазначене свідчить про недотримання відповідачем вимог чинного законодавства щодо встановлених умов проведення контролюючими органами документальних невиїзних перевірок.
Відповідно до частини 1 статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Так, Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII ратифікована Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року, яка, зокрема, передбачала поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом (далі Угода про асоціацію).
Відповідно до частини 1 статті 29 Угоди про асоціацію кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1-А до цієї Угоди.
За змістом статті 16 Протоколу 1 Угоди про асоціацію товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (а) сертифікат з перевезення товару EUR.1, або (b) у випадках, вказаних у статті 22 (1) цього Протоколу, - декларація, надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
Згідно з частиною 1 статті 17 Протоколу 1 сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бут виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.
Частиною 1 статті 24 Протоколу 1 встановлено, що підтвердження походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в країні експорту й у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту.
Відповідно до частини 1 статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Пунктом 3 розділу І Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 листопада 2017 року № 950, сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 документ, який підтверджує статус преференційного походження товару(ів).
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ вказаного Порядку сертифікат заповнюється на одну партію товару(ів), що експортується(ються).
За визначенням, наведеним у статті 1 Протоколу 1, партія товару означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі.
Системний аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що імпортер має право на застосування тарифної преференції у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом товарів, ввезених із Європейського Союзу, за умови підтвердження походження цих товарів під час митного оформлення сертифікатом EUR.1 (або іншим документом, визначеним МК України та Протоколом 1 Угоди про асоціацію), що виданий митними органами країни експорту на конкретну партію товару.
Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення складових комплектних об`єктів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 630. Згідно з пунктом 1.2 цього Порядку комплектуючий об`єкт товар, який згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, класифікується за одним товарним кодом, але за виробничими чи транспортними умовами переміщується через митний кордон України у розібраному чи незібраному вигляді декількома транспортними засобами.
Відповідно до частини 1 статті 41 МК України товари у розібраному чи незібраному вигляді, що поставляються кількома партіями, у разі якщо за виробничими чи транспортними умовами неможливе їх відвантаження однією партією, а також у випадках, коли партія товару роздрібнена на кілька партій в результаті помилки, повинні розглядатися за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи як єдиний товар для цілей визначення країни походження товару.
Статтею 26 «Імпортування частинами» Протоколу 1 Угоди про асоціацію передбачено, що якщо на запит імпортера і на умовах, указаних митними органами країни імпорту, розібрані чи незібрані товари в розумінні Загального правила 2(а) Гармонізованої системи, що підпадають під дію Розділів XVI і XVII або позицій 7308 і 9406 Гармонізованої системи, імпортуються частинами, після ввезення першої частини імпортер повинен подати митним органам країни імпорту єдине підтвердження цих товарів (термін дії цієї статті до 01 січня 2019 року).
Згідно з пунктом 2 статті 39 Протоколу 1 після приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі Конвенція), Підкомітет з питань митного співробітництва може також вирішити замінити правила визначення походження, наведені в цьому Протоколі, тими, що містяться в додатку до Конвенції.
Законом України від 08 листопада 2017 року № 2187-VIII «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 01 лютого 2018 року.
У зв`язку з цим з 01 січня 2019 року відповідно до Рішення Підкомітету Україна ЄС з питань митного співробітництва від 21 листопада 2018 року № 1/2018 стаття 26 Протоколу 1 замінена нормою аналогічного змісту, яка викладена в статті 25 Доповнення 1 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.
На виконання вказаних контрактів позивачем у період із 19 грудня 2017 року до 12 березня 2019 року на митну територію України ввезено товари:
6) Автоматизована лінія № 3 ректифікації (шліфування) та сухої порізки керамічної плитки, виробник - BMR S.p.A. (Італія), код УКТ ЗЕД 846420800.
Позивачем як імпортером застосовано до партій товару, який постачався комплектними об`єктами, тарифну преференцію (пільгу) зі сплати ввізного мита за кодом «410 Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» (Класифікатор звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року № 1011) відповідно до норм Протоколу 1 Угоди про асоціацію.
З метою застосування цієї тарифної преференції позивач для митного оформлення товарів надав копії електронних митних декларацій з товаросупровідними документами, інвойси та сертифікати про походження товару EUR.1, видані митними органами Італійської Республіки, на кожну партію товару, що відповідачем не заперечується.
Зокрема, в листі Дніпропетровської митниці ДФС від 14 червня 2019 року № 1485/10/04-50-19-04 зазначено, що інформація, вказана в поданих ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» сертифікатах про походження товару EUR.1, відповідає переліку складових комплектного об`єкта контрольного списку, який відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №630 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення комплектних об`єктів» (далі Порядок № 630) використовується митним органом для обліку цих складових при переміщенні їх через митний кордон України. Зазначені комплектні об`єкти ввезено позивачем на митну територію України в повному обсязі (т. 1, а.с. 68-70).
Отже, ввезення ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» на митну територію України комплектних об`єктів складовими часинами здійснено відповідно до вимог Порядку № 630, кожна складова частина відповідала певній позиції контрольного списку, наданого позивачем Дніпропетровській митниці ДФС для обліку цих складових при переміщенні їх через митний кордон України.
Під час здійснення митного оформлення складових частин вищезазначених товарів жодних зауважень у Дніпропетровської митниці ДФС до повноти та змісту наданих позивачем документів не було, зокрема митним органом прийнято усі подані ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» сертифікати про походження товару EUR.1 на кожну партію для застосування преференційного режиму. Рішень про відмову в митному оформленні товарів Дніпропетровська митниця ДФС не приймала, як і рішень про відмову в застосуванні позивачем режиму вільної торгівлі.
З огляду на це, суд вважає, що позивачем дотримано умови режиму вільної торгівлі між Україною та ЄС і правомірно застосовано тарифну преференцію у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом товарів, імпортованих з Італії, що підтверджується належним чином оформленими сертифікатами про походження EUR.1, виданими митними органами Італії на кожну партію товару, на підставі яких Дніпропетровська митниця ДФС здійснила митне оформлення комплектних об`єктів.
Разом із тим, стверджуючи про неправомірність застосування ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» тарифної преференції (пільги), оскільки на порушення статті 26 Протоколу 1 не надано єдине підтвердження походження ввезених частинами комплектних об`єктів, відповідач тим самим не заперечує тих обставин, що складові частини цих комплектних об`єктів ввезено позивачем на митну територію України згідно з контрольним списком із Італії; сертифікати EUR.1 про походження кожної партії товарів з Італії оформлено митними органами цієї країни належним чином.
Суд звертає увагу на те, що в силу частини 1 статті 24 Протоколу 1 строк дії сертифікату про походження товару EUR.1 складає чотири місяці з дати видачі в країні експорту, та в межах зазначеного періоду він має бути поданий до митних органів країни імпорту. Враховуючи цю норму, а також зважаючи на те, що поставка позивачем обладнання здійснювалася поступово частинами по мірі їх виготовлення впродовж тривалого періоду з 19 грудня 2017 року до 12 березня 2019 року, то отримавши один сертифікат про походження товару EUR.1 на весь комплектний об`єкт та не здійснивши його повне постачання в межах чотиримісячного строку, позивач у такому разі не зміг би в подальшому здійснити імпорт складових комплектного об`єкта у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката. При цьому жодних підстав для отримання іншого сертифіката у випадку закінчення строку його дії статтею 18 Протоколу 1 не передбачено.
За положеннями статті 33 Протоколу 1 подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу (пункт 1). З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Якщо митні органи країни імпорту вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, вони повинні запропонувати імпортерові позбавитися товару з уживанням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.
Суд зазначає, що як видно з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, під час митного оформлення імпортованих позивачем складових частин комплектних об`єктів у Дніпропетровської митниці ДФС не виникло сумніву щодо достовірності поданих ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» сертифікатів про походження товарів, жодних запитів до Італійської Республіки з метою перевірки цих сертифікатів не надсилалось.
ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» зверталось (вих. № 02-04-294 від 11 червня 2019 року) до Дніпропетровської митниці ДФС щодо направлення на перевірку сертифікатів перевезення (походження) форми EUR.1, згідно з якими були ввезені складові частини комплектних об`єктів.
У відповідь на вказаний запит Дніпропетровська митниця ДФС листом від 14 червня 2019 року № 1485/10/04-50-19-04 підтвердила, що митне оформлення складових комплектних об`єктів здійснено ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» на підставі преференційних документів (сертифікатів з перевезення товару EUR.1), які видані митним органом Італійської Республіки на кожну партію товару складову комплектного об`єкту та транспортовані безпосередньо між Європейським Союзом та Україною. Також наголошено на тому, що відповідно до пункту 6 статті 32 Доповнення 1 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження відповідь на запит митних органів країни імпорту про перевірку повинна бути надана митним органам країни експорту протягом десяти місяців з дати подання такого запиту. Рішення щодо правомірності застосування умов вільної торгівлі в рамках Угоди ЄС вищезазначених КО може бути прийнято після отримання Дніпропетровською митницею ДФС відповіді митного органу Італійської Республіки (т. 1, а. с. 68-70).
Згідно з частинами 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, зокрема, ввезення ПрАТ «ІНТЕРКЕРАМА» на митну територію України комплектних об`єктів складовими частинами за контрольним списком відповідно до вимог Порядку № 630; надання на кожну партію товару належним чином оформлених сертифікатів про походження товару EUR.1 згідно з Угодою про асоціацію для застосування преференційного режиму; прийняття Дніпропетровською митницею цих сертифікатів без жодних зауважень та здійснення митного оформлення імпортованого частинами обладнання, суд робить висновок, що відповідачем жодними належними доказами не доведено склад податкового правопорушення, на підставі якого донараховано позивачу грошові зобов`язання з мита та податку на додану вартість за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський