Справа № 640/8049/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8049/19 Суддя першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря - Денисюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 09 липня 2018 року, № від 09 липня 2018 року, № від 09 липня 2018 року, № від 09 липня 2018 року, № від 09 липня 2018 року; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 09 липня 2018 року та № 076884203 від 09 липня 2018 року; визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-188 від 09 липня 2018 року та № Ф-165505-17 від 05 вересня 2018 року; визнати протиправним та скасувати податкову вимогу № 166665-17 від 05 вересня 2018 року; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05 вересня 2018 року № 166665-17 про опис майна у податкову заставу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року провадження у справі за вказаним адміністративним позовом було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/15887/19.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно надав перевагу справі № 640/15887/19, розгляд якої розпочався пізніше. Також відповідач вважає, що у справах № 640/15887/19 та № 640/8049/19 різний предмет доказування.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що стадія розгляду справи № 640/15887/19 не має значення для вирішення питання про зупинення провадження у справі. Також позивач зазначає, що розгляд цієї справи залежить від результатів вирішення справи № 640/15887/19.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Приймаючи рішення про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обставини щодо виключення позивача з реєстру платників єдиного податку та внесення до реєстру платників податку єдиного податку дати анулювання реєстрації фізичної особи-підприємця, які є предметом розгляду справи № 640/15887/19, були причиною винесення оскаржуваних рішень по справі № 640/8049/19, таким чином після встановлення правомірності чи протиправності дій/рішень контролюючого органу в рамках адміністративної справи № 640/15887/19, суд зможе належно оцінити правомірність чи протиправність рішень, що є предметом розгляду у справі № 640/8049/19.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування:

- податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у м. Києві № від 09 липня 2018 року, № від 09 липня 2018 року, № від 09 липня 2018 року, № від 09 липня 2018 року, № від 09 липня 2018 року;

- рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 09 липня 2018 року та № 076884203 від 09 липня 2018 року;

- вимог Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ф-188 від 09 липня 2018 року, № Ф-165505-17 від 05 вересня 2018 року, № 166665-17 від 05 вересня 2018 року;

- рішення Головного управління ДФС у м. Києві № 166665-17 від 05 вересня 2018 року про опис майна у податкову заставу.

Вказаними рішеннями ФОП ОСОБА_1 були нараховані грошові зобов`язання з єдиного податку, військового збору, податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску.

Передумовою для винесення контролюючим органом зазначених рішень стали проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та складення акту від 23 травня 2018 року № 2379/26-15-42-03/.

Згідно з актом перевірки, підставою для нарахування єдиного податку та єдиного внеску став висновок про те, що позивач занизив власний дохід за 2016 рік на 524508 грн 37 коп., а підставою для нарахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та іншої частини єдиного внеску - висновок про те, що обсяг доходу ФОП ОСОБА_1 за І півріччя 2016 року перевищим граничну суму, яка дає право перебувати на спрощеній системі оподаткування (1500000 грн 00 коп.), у зв`язку з чим був зобов`язаний з 01 липня 2016 року перейти на сплату інших податків і зборів. Оскільки позивач таких дій не вчинив, контролюючий орган самостійно здійснив розрахунок податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску.

У свою чергу в межах справи № 640/15887/19 ФОП ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30 березня 2018 року № 287/26-15-13-02-26/ про виключення з реєстру платників єдиного податку;

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві з внесення до реєстру платників єдиного податку дати анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку 01 липня 2016 року та зобов`язати видалити з реєстру платників єдиного податку дату анулювання реєстрації платником єдиного податку 01 липня 2016 року.

Дослідивши рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30 березня 2018 року № 287/26-15-13-02-26/, колегія суддів встановила, що підставою для виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку стала наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідових кварталів. Це рішення було винесене на підставі службової записки від 22 березня 2018 року № 3512/26-15-13-02-17, у якій зазначено, що у позивача наявний податковий борг протягом двох послідових кварталів за період з 01 жовтня 2017 року по 01 березня 2018 року.

У рішенні від 30 березня 2018 року № 287/26-15-13-02-26/ зазначено, що позивач підлягає виключенню з реєстру платників єдиного податку з 31 березня 2018 року.

Отже, підстави винесення рішень контролюючого органу, які оскаржуються у межах справи № 640/8049/19 є іншими ніж підстави для винесення рішення від 30 березня 2018 року № 287/26-15-13-02-26/, яке оскаржується у справі № 640/15887/19:

- рішення, які оскаржуються у справі № 640/8049/19 були винесені у зв`язку з тим, що за висновком контролюючого органу обсяг доходів позивача за І півріччя 2016 року перевищив граничний розмір, який дозволяє перебувати на спрощеній системі оподаткування, у зв`язку з чим із 01 липня 2016 року він повинен був перейти на загальну систему оподаткування;

- рішення від 30 березня 2018 року № 287/26-15-13-02-26/ НОМЕР_1 , яке оскаржується у справі № 640/15887/19, було винесене у зв`язку з наявністю податкового боргу протягом двох послідових кварталів за період з 01 жовтня 2017 року по 01 березня 2018 року.

Колегія суддів наголошує, що рішенням від 30 березня 2018 року № 287/26-15-13-02-26/ було вирішено виключити ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку з 31 березня 2018 року, в той час як перевіркою був охоплений інший період - з період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Акт перевірки від 23 травня 2018 року № 2379/26-15-42-03/ був складений після прийняття рішення від 30 березня 2018 року № 287/26-15-13-02-26/, проте у ньому відсутні посилання на таке рішення.

Згідно із зазначеним актом підставою для нарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску стало те, що отримавши у І півріччі дохід, який перевищує 1500000 грн 00 коп., він не перейшов на загальну систему оподаткування, а не прийняття контролюючим органом рішення про виключення ФОП ОСОБА_2 з переліку платників єдиного податку.

Відтак, встановлення у межах справи № 640/15887/19 правомірності чи протиправності рішення від 30 березня 2018 року № 287/26-15-13-02-26/ не матиме правових наслідків для розгляду справи № 640/8049/19.

Судом встановлено, що виконуючи рішення від 30 березня 2018 року № 287/26-15-13-02-26/, яким передбачено виключення позивача з переліку платників єдиного податку з 31 березня 2018 року, Головне управління ДФС у м. Києві внесло іншу дату виключення ФОП ОСОБА_1 із вказаного переліку - 01 липня 2016 року.

Під час судового засідання представники сторін підтвердили, що інше рішення про виключення ФОП ОСОБА_1 з переліку платників єдиного податку не приймалося.

Відповідно до листа Головного управління ДФС у м. Києві від 04 червня 2019 року № 67836/К/26-15-42-03-27, копія якого долучена до матеріалів справи в суді першої інстанції, та листа від 24 вересня 2019 року № 2104/26-15-33-17-17, який наданий до суду апеляційної інстанції, підставою для внесення до реєстру платників єдиного податку дати анулювання - 01 липня 2016 року стало встановлення під час проведення документальної позапланової перевірки, результати якої оформлені актом від 23 травня 2018 року № 2379/26-15-42-03/, порушення позивачем 01 липня 2016 року умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

Отже, саме висновки акту перевірки від 23 травня 2018 року № 2379/26-15-42-03/ вплинули на дату виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, а не дата виключення позивача із зазначеного реєстру вплинула на висновки вказаного акту та, відповідно, підстави для винесення рішень, які оскаржуються в цій справі.

Помилковий висновок суду першої інстанції про те, що виключення позивача з реєстру платників єдиного податку та внесення до такого реєстру дати анулювання реєстрації - 01 липня 2016 року були причиною винесення оскаржуваних рішень у справі № 640/8049/19 призвів до необґрунтованого зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/15887/19.

З огляду на викладене колегія вважає, що ухвала суду від 19 вересня 2019 року не ґрунтується на вимогах п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення без додержання норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року про зупинення провадження у справі - скасувати.

Справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку

Постанова складена у повному обсязі 27 грудня 2019 року.