Справа № 580/2438/19
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року справа № 580/2438/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Руденко А.В.,

за участю:

секретаря Сачинської В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ятченко Л.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Черкаській області, про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу і рішення про застосування штрафу та пені, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якій просить визнати протиправними та скасувати рішення № від 10.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені та вимогу №Ф-6514-55 від 17.12.2018 про сплату боргу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що зареєстрований 15.12.2010 як фізична особа-підприємець, проте з 2013 року не займається підприємницькою діяльністю та не отримує прибутку від такої діяльності. Оскільки позивач не отримує доходу від підприємницької діяльності, то не повинен сплачувати єдиний соціальний внесок у мінімальному розмірі. З вказаних підстав вважає оскаржувані рішення та вимогу протиправними.

Відповідач проти позову заперечив. 25.09.2019 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за даними інформаційної системи органу доходів і зборів загальна сума заборгованості позивача станом на 30.11.2018 становить 17 177 грн. 27 коп., у зв`язку з чим відповідачем сформовано оскаржувані вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

03.12.2019 відповідач надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що позивач з 15.12.2010 зареєстрований як фізична особа-підприємець. З 01.01.2012 по 30.06.2013 перебував на спрощеній системі оподаткування, з 01.07.2013 по теперішній час перебуває на загальній системі оподаткування. Зарахування сплати єдиного внеску за період з 06.03.2014 по 08.08.2016 здійснювалось шляхом відрахувань Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області на погашення боргу позивача.

Державною податковою службою України та Пенсійним фондом України складено протокол про обмін інформацією щодо даних про фізичних осіб (платників єдиного внеску)-пенсіонерів за віком або осіб з інвалідністю. Згідно вказаного протоколу Пенсійний фонд України щомісяця надає Державній податковій службі інформацію щодо фізичних осіб (платників єдиного внеску) про те, що вони є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, із зазначенням дати встановлення пенсії або інвалідності. На підставі інформації, отриманої від Пенсійного фонду України, в реєстрі страхувальників встановлюються/знімаються відповідні ознаки «фізична особа-пенсіонер за віком», «особа з інвалідністю» або «пенсіонер, який досяг пенсійного віку». Таким чином, право щодо визначення фізичних осіб-підприємців, які відповідають вказаним вимогам, належить виключно Пенсійному фонду України. Відповідно до даних ІС «Податковий блок» «Реєстру страхувальників» дата встановлення позивачу ознаки фізична особа-пенсіонер за віком 01.01.2018.

Ухвалою суду від 30.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та ухвалено розпочати розгляд справи по суті з 29.09.2019 без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 06.11.2019 справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 14.11.2019 позивачу поновлено строк звернення до суду.

Заслухавши учасників справи, дослідивши доводи сторін, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується копією посвідчення №126/5181 від 16.06.1994.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач 15.12.2010 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . На час розгляду справи підприємницьку діяльність позивачем не припинено.

Згідно листа Відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Черкаського управління ГК ДПС у Черкаській області від 02.12.2019 позивач з 01.01.2012 по 30.06.2013 перебував на спрощеній системі оподаткування, з 01.07.2013 по теперішній час перебуває на загальній системі оподаткування.

З копії паспорта позивача серії НС №147636 вбачається, що позивач народився 26.01.1954 та 26.01.2014 досяг 60-річного віку.

З інтегрованої картки позивача вбачається, що станом на 31.12.2013 за ним обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 9503 грн. 83 коп. Наявність вказаного боргу позивач визнає.

Також з інтегрованої картки позивача вбачається, що в період з 06.03.2014 по 08.08.2016 було зараховано сплату єдиного внеску, а саме грошових коштів: 06.03.2014 у сумі 170 грн., 08.09.2014 479 грн. 46 коп., 07.11.2014 599 грн. 33 коп., 09.12.2014 350 грн. 35 коп., 10.03.2015 539 грн. 40 коп., 10.04.2015 539 грн. 40 коп., 08.05.2015 539 грн. 40 коп., 11.06.2015 539 грн. 40 коп., 09.07.2015 539 грн. 40 коп., 07.08.2015 539 грн. 40 коп., 09.09.2015 539 грн. 40 коп., 09.10.2015 539 грн. 40 коп., 09.11.2015 539 грн. 40 коп., 09.12.2015 539 грн. 40 коп., 29.12.2015 539 грн. 40 коп., 09.02.2016 539 грн. 40 коп., 09.03.2016 539 грн. 40 коп., 06.04.2016 539 грн. 40 коп., 06.05.2016 539 грн. 40 коп., 07.06.2016 539 грн. 40 коп., 06.07.2016 539 грн. 40 коп., 08.08.2016 164 грн. 03 коп.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №1222/03-03 від 07.02.2017 протягом 2013-2016 років з пенсії позивача проведено стягнення відповідно до наступних документів:

- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 22.01.2013 ВП №35857295, виданої на підставі рішення УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 27.04.2012 №288 про стягнення з пенсії позивача штрафних санкцій у сумі 170 грн., виконавчого збору у сумі 17 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 40 грн.;

- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 27.01.2014 ВП №41606177, виданої на підставі рішення УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 01.04.2013 №289, про стягнення з пенсії позивача штрафу у сумі 170 грн., виконавчого збору у сумі 17 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.;

- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 11.06.2014 ВП №43598736, виданої на підставі вимоги УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 21.05.2013 №Ф-196, про стягнення з пенсії позивача боргу у сумі 1194 грн. 03 коп., виконавчого збору у сумі 119 грн. 40 коп. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.;

- постанови Центрального відділу державної виконавчої Черкаського міського управління юстиції від 11.06.2014 ВП №43598871, виданої на підставі вимоги УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 09.08.2013 №Ф-196, про стягнення з пенсії позивача з боргу у сумі 1194 грн. 03 коп., виконавчого збору у сумі 119 грн. 40 коп. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.;

- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 30.01.2015 ВП №446199425, виданої на підставі вимоги Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 19.06.2014 №Ф-85У, про стягнення з Вашої пенсії боргу у сумі 9333 грн. 83 коп., виконавчого збору у сумі 933 грн. 38 коп. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн.

Вказані суми були зараховані у сплату боргу у сумі 9503 грн. 83 коп.

За фактом сплати боргу Головним управлінням ДФС у Черкаській області (відповідач у справі) 10.08.2018 прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у сумі 950 грн. 39 коп. за період з 22.01.2013 по 31.12.2014 та нараховано пеню у сумі 8388 грн. 96 коп. за період з 01.01.2015 по 06.05.2016.

Згідно листа Відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Черкаського управління ГК ДПС у Черкаській області від 02.12.2019 зарахування сплати єдиного внеску за період з 06.03.2014 по 08.08.2016 здійснювалось шляхом відрахувань Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області на погашення боргу позивача. Відповідно до даних ІС «Податковий блок» «Реєстру страхувальників» дата встановлення позивачу ознаки фізична особа-пенсіонер за віком 01.01.2018.

З інтегрованої картки позивача вбачається, що 09.02.2018 позивачу нараховано єдиний внесок за 2017 рік у сумі 8448 грн. та 19.04.2018 за січень 2018 року у сумі 819 грн. 06 коп.

Станом на 31.12.2017 за позивачем обліковувалась переплата у сумі 1429 грн. 14 коп., що підтверджується інтегрованою карткою позивача.

17.12.2018 відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6514-55, за якою станом на 30.11.2018 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску складає 17 177 грн. 27 коп. і складається з штрафних санкцій та пені за рішенням № від 10.08.2018 та нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та січень 2018 року.

Вважаючи рішення про застосування штрафних санкцій і нарахування пені та вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Статтею 6 Закону № 2464-VI визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464-VI категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15.12.2010, тому зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок.

Разом з цим, згідно частини 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що позивач 26.01.2014 досяг 60-річного віку, що підтверджується копією його паспорта серії НОМЕР_2 .

Отже, з 26.01.2014 позивач може бути платником єдиного внеску виключно за умови його добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому починаючи з лютого 2014 року позивач не зобов`язаний сплачувати єдиний внесок.

Судом встановлено, що відповідач нарахував позивачу єдиний внесок за 2017 рік у сумі 8448 грн. та 19.04.2018 за січень 2018 року у сумі 819 грн. 06 коп., що підтверджується відомостями з інтегрованої картки позивача.

Враховуючи, що з лютого 2014 року у позивача відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску, відповідач нарахував позивачу єдиний внесок за 2017 рік та за січень 2018 року протиправно.

Доводи відповідача, що в ІС «Податковий блок» позивач зазначений особою, яка досягла пенсійного віку з 01.01.2018, є необгрунтованими та не приймаються судом, оскільки відповідно до Закону України №2464 підставою для звільнення від сплати єдиного внеску є факт досягнення пенсійного віку, а не наявність відомостей щодо особи ІС «Податковий блок».

Щодо рішення № від 10.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені суд зазначає таке.

Судом встановлено, що протягом 2013-2016 років з пенсії позивача на погашення боргу з єдиного внеску у сумі 9503 грн. 83 коп., який виник до 31.12.2013, стягувались суми єдиного внеску відповідно до:

- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 22.01.2013 ВП №35857295, виданої на підставі рішення УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 27.04.2012 №288;

- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 27.01.2014 ВП №41606177, виданої на підставі рішення УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 01.04.2013 №289;

- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 11.06.2014 ВП №43598736, виданої на підставі вимоги УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 21.05.2013 №Ф-196;

- постанови Центрального відділу державної виконавчої Черкаського міського управління юстиції від 11.06.2014 ВП №43598871, виданої на підставі вимоги УПФУ в м. Каневі та Канівському районі від 09.08.2013 №Ф-196;

- постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 30.01.2015 ВП №446199425, виданої на підставі вимоги Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 19.06.2014 №Ф-85У.

Згідно частини 2, 3 статті 25 Закону №2464 суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно частини 10 статті 25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно частини 13 статті 25 Закону №2464 нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

Таким чином, згідно вказаних приписів, Закон №2464 містить вичерпний перелік підстав, з яких зупиняється нарахування пені: оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені до органу доходів і зборів або позову до суду. Тобто, стягнення сум недоїмки через органи державної виконавчої служби не зупиняє нарахування пені на суму недоїмки.

Враховуючи викладене, відповідач правомірно нарахував позивачу пеню у сумі 8388 грн. 96 коп. та застосував штраф у сумі 950 грн. 39 коп. щодо сум єдиного внеску, які були нараховані позивачу до досягнення ним пенсійного віку, тому рішення № від 10.10.2018 є законним та скасуванню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідач до оскаржуваної вимоги №Ф-6514-55 від 17.12.2018 включив як протиправно нараховані суми єдиного внеску за 2017 рік та за січень 2018 року, так і правомірно нараховані штраф у сумі 950 грн. 39 коп. та пеню у сумі 8388 грн. 96 коп.

Оскільки винесення вимоги про сплату боргу з єдиного внеску віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а до оскаржуваної вимоги включені як правомірно так і протиправно нараховані суми, належним способом захисту порушених прав позивача є скасування вимоги №Ф-6514-55 від 17.12.2018 про сплату боргу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги та підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 27 грудня 2018 року №Ф-6514-55 на загальну суму 17 177 грн. 27 коп., виставлену ОСОБА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строк подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.12.2019.

Головуючий суддя А.В. Руденко