Справа № 398/3475/19
Суддя: Крімченко С. А.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/3475/19
Провадження №: 2-а/398/109/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" грудня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Крімченко С.А.,

з участю секретаря судового засідання Кулікової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Бражнікова Романа Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ЕАК №1529874 від 17.09.2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 17.09.2019 року поліцейським 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Бражніков Роман Андрійович відносно нього, тобто позивача, було складено постанову за вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 255грн. Згідно даної постанови 17.09.2019 р. позивач в м. Харків по вул Костичева, 23, керуючи автомобілем «Renault magnum», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив вимоги п.8.4 «в» ПДР України.

Позивач вважає , що постанова є незаконною та підлягає скасуванню у судовому порядку. Мотивує тим, що рухаючись по вул.Котляревського за вказівками навігатора, заздалегідь не побачивши дорожні знаки через вантажний автомобіль, який знаходився праворуч, що знаходились на наступному перехресті, доїхавши до вулиці Костичева він, позивач, побачиши даний знак 3.21 одразу зупинився,але так як габарити автомобіля не дозволяли йому здійснити розворот, а розміри проїзної частини були не достатні для виконання будь яких маневрів. Дорожня обстановка була такою , що унеможливлювала здійснення маневрів,так як в той час була навантажена рухом автомобілів ділянка проїздної частини. Тому він, виконавши вимоги п. 10.10 ПДР України ,не здійснював рух заднім ходом,для того щоб не створити аварійну ситуацію і затор. Відповідно він в стані крайньої необхідності був вимушений проїхати під дію даного знака.

Інспектор поліції зупинив його і не представився, не роз`яснив його права, а також не розглянув справу по суті і виніс постанову на місці, не взявши до уваги його пояснення.

Вважає,що організація дорожнього руху на даній ділянці створена неналежним чином і він назвав би це перехрестя - "пасткою". До перехресття не встановлені знаки, які б попереджали про організацію руху на наступному перехресті. Наведене підтверджується долученим до позову відеозаписом.

Відповідно до п 10.1.1 ДСТУ4100-2014 безпека дорожнього руху «Знаки дорожні»: 10.1.1 Дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо.).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено. Дорожні знаки повинні бути видно на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

На ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити (сніг, бруд тощо) або не можна відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24 квітня 2019 року №127/12081/17 ,а саме пункту 25 : неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення ПДР.

Зазначені обставини виключають порушення норм ПДР України.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Не надав суду відзив на позовну заяву та докази правомірності оскаржуваної постанови.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що поліцейським 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Бражніковим Романом Андрійовичем відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №1529874 від 17.09.2019 року за вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу сумі 255грн. Згідно даної постанови 17.09.2019 р. ОСОБА_1 в м. Харків по вул Костичева, 23, керуючи автомобілем «Renault magnum», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив вимоги п.8.4 «в» ПДР України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як вже зазначалося, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», здійснив подальший рух в зоні дії знаку, чим порушено п. 8.4в ПДР України.

Дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» застосовується, щоб зазначити, що забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3б Правил дорожнього руху).

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом (пункт 1.10 Правил дорожнього руху).

Відповідно до пункту 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки (додаток 1 ПДР) поділяються на групи, зокрема :

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі (п. 8.4ПДР )

Розміри, форми та розміщення дорожніх знаків повинні відповідати положенням Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 «Про правила дорожнього руху» та ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», п.1.3 Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.02.2012 року №54.

У відповідності до ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», зокрема п.10.1.1 зазначено, що дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини (абзац 3 пункту 8.2-1 Правил дорожнього руху).

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги) (абзац 4 пункту 8.2-1 Правил дорожнього руху).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена (абзац 5 пункту 8.2-1 Правил дорожнього руху).

З наявного в матеріалах справи відеозапису дорожньої обстановки, який був наданий позивачем, вбачається, що дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» встановлено із дотримання вимог ПДР України, а саме даний дорожній знак розміщений над проїзною частиною, відповідає напрямку руху автомобіля, яким керував позивач.

Однак позивач був вимушений здійснити проїзд на заборонний знак, щоб не створити аварійної обстановки.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б вказували на правомірність оскаржуваної постанови.

Натомість надані позивачем докази спростовують обставини, які викладені в оскаржуваній постанові.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 122, ст. 254, ст. 288, 289, 293 КУпАП; ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Бражнікова Романа Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1529874 від 17.09.2019 року відносно ОСОБА_1 .

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України, - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

Поліцейський 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Бражніков Роман Андрійович, місцезнаходження: м. Харків вулиця Шевченка , 315.

Суддя