Справа № 580/1688/19
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року справа № 580/1688/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в загальному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Разек Черкаси до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Разек Черкаси з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 10.01.2019, № від 10.01.2019, № від 10.01.2019, № від 10.01.2019, № від 10.01.2019, № від 11.01.2019.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 12.11.2018 по 20.11.2018 посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 11.11.2018, за наслідками якої встановлено ряд порушень податкового законодавства. Позивач зазначає, що перевірка проведена не за податковою адресою платника, а за адресою контролюючого органу, тому фактичне проведення контролюючим органом невиїзної перевірки платника податку з оформленням її результатів актом про результати проведення виїзної перевірки є правовою підставою для визнання результатів такої перевірки недійсними. Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у справах №826/12651/14 від 16.02.2016 та №826/5689/13-а від 09.02.2016.

Перевіркою встановлено, що станом на 09.11.2018 по рахунку 632 Розрахунки з іноземними постачальниками» обліковується кредиторська заборгованість в сумі 2886,25 євро по розрахунках з ANDORA (Франція) за договором від 31.12.2013 №б/н, яка виникла у лютому 2015 року. За висновком перевірки позивач вказані кошти не перерахував, акт звірки розрахунків чи додаткову угоду щодо пролонгації дії договору або зміну строків розрахунків не надав, тому вказана заборгованість через сплив строку позовної давності у лютому 2018 року є безнадійною; позивач в порушення п. 7 Стандарту 15 та наказу №433 не включив безнадійну заборгованість до іншого операційного доходу у 3-му кварталі 2018 року, внаслідок чого занизив інший операційний дохід на суму 94453,32 грн. (2886,25 Євро*курс НБУ на 30.09.2018 32,725272).

Не погоджуючись з вказаним висновком, позивач зазначає, що додаткова угода до договору про визначення строку постачання товарів поза межами строку позовної давності та акт звірки розрахунків не є документами, на підставі яких може перериватись строк позовної давності. Такими документами можуть бути договір, рахунок на оплату, акт виконаних робіт, наданих послуг, про що свідчить судова практика. Позивач зазначає, що під безнадійною заборгованістю, що підпадає під дію Податкового кодексу України, слід вважати заборгованість, за якою сплив строк позовної давності, у разі, якщо відповідні заходи з її стягнення не призвели до позитивних наслідків. Така ж саме позиція висловлена ДФС України у листах від 17.02.2015 №27022/6/99-19-02-15 та від 06.01.2016 №153/6/99-99-19-02-02-15. Отже, висновок відповідача суперечить законодавству, судовій практиці та позиції вищестоящого органу.

Перевіркою встановлено, що позивач у зв`язку з прийняттям рішення про ліквідацію товариства у 2 та 3 кварталах 2018 року здійснював реалізацію машин і обладнання, залишкова вартість яких відображена у рядку 1.1.3 «Сума залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта» додатку «Р1» до декларації з податку за 9 місяців 2018 року, поданої 30.09.2018 за №, і становить 22887455 грн. Проте згідно наданих до перевірки документів позивачем до іншого операційного доходу включено дохід від реалізації інших оборотних активів на території України у сумі 1423744 грн. ( в т.ч. ПДВ 237290,7 грн.), відображених у бухгалтерському обліку по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», та 14038324 грн., відображених у бухгалтерському обліку по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», всього на суму 15462068 грн. Отже дохід від продажу машин та обладнання в сумі 7425387 грн. в декларації з податку на прибуток та звіту про фінансові результати за 3 квартали 2018 року не відображений.

Також відповідно до митних декларацій та даних АРМ «Митниця» відповідач експортував станки та обладнання на загальну суму 17012819, що відображено у додатку 19 до акта перевірки, проте у бухгалтерському обліку відобразив лише 14038324 грн. Документів щодо реалізації машин та обладнання на суму 4450892 позивачем до перевірки не надано. Отже, з урахуванням вимог п. 7 ПС)б) 015 «Дохід» та п. 3.10 Наказу №433 позивач занизив інший операційний дохід на суму 7520000 грн.

Позивач не погоджується з вказаним висновком та зазначає, що відповідач встановив вказане порушення виходячи з того, що позивач не надав до перевірки відомості про рух основних засобів за період перевірки, картки рахунків: 104 «Машини та обладнання», 11 «Рахунки в національній валюті»; 312 «Рахунки в іноземній валюті»; №361 «Розрахунки з іноземними покупцями»; 209 «Інші матеріали»; 50 «Довгострокові позики», 67 «Розрахунки з учасниками», 68 «Розрахунки за іншими операціями» за період з 01.01.2018 по 30.09.2018. Проте, позивачем на вимогу відповідача були надані договори, пов`язані з веденням фінансово-господарської діяльності за період перевірки (купівлі-продажу, зберігання, доручення, комісії, консигнації, оренди, кредитні, страхування, позики, обміну, надання (отримання) фінансових допомог та інші), головну книгу, книги обліку РРО, які відповідач не дослідив. Крім того контролюючим органом взагалі не враховані подані до ДФС митні декларації на підтвердження реалізації машин та обладнання, зокрема декларація форми М-2 від 20.06.2018 з постачання гідравлічного пресу за ціною 65646,93 євро, декларації форми МД-З з постачання верстата для контактного зварювання за ціною 3920 євро, станка листозгинального на суму 653,33 євро, автонавантажувача за ціною 28000 євро, декларацій форми МД-2 від 18.05.2018 на суму 63027,76 євро з постачання апаратів для зварювання, обладнання для загортання товару, частин машин та апаратів; та на суму 86273,79 з постачання інструментів для вигинання листових металів, апаратів для зварювання, обладнання для пакування частин до машин та апаратів, форми МД-2 від 16.05.2018 на суму 71602, 26 євро, форми МД-2 від 17.05.2018 на суму 238110,13 євро.

В свою чергу витребувані контролюючим органом картки особових рахунків не можуть містити необхідної інформації, оскільки товар реалізовано в режимі експорту.

Також контролюючим органом помилково взято для перевірки дані додатку Р1 до декларації з податку на прибуток, оскільки вони містять відомості про залишкову балансову вартість, та не мають жодного відношення до договірної вартості, що задекларована в вантажних митних деклараціях (ВМД).

Отже висновки перевірки грунтуються на припущеннях та не спростовують здійснення господарських операцій позивачем і свідчать на користь відповідача. Про недопустимість таких підходів до проведення перевірок платників податків зазначено у листі ДПА України №20289/7/16-1617 від 29.09.2010.

Також відповідачем було встановлено, що позивач відобразив у бухгалтерському обліку по рахунку 746 «Інші доходи від звичайної діяльності» та 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг» у 2-му кварталі 2016 року дохід у сумі 58313,23 грн, однак у податковому обліку у звіті про фінансові результати за півріччя 2016 року інші доходи не відображено, за 2016 рік відображено «Інші доходи» у сумі 9000 грн. Внаслідок вказаного позивач в порушення п. 7 Стандарту №15 занизив інші доходи за 2016 рік на суму 9000 грн. Позивач зазначає, що вказаний висновок грунтується на припущеннях і не підтверджуються первинними документами. Крім того контролюючим органом здійснено механічну помилку під час дослідження бухгалтерських проведень. Також помилково зазначено про заниження суми «Інші доходи» на 9000 грн., оскільки вони в повному обсязі відображені у звіті про фінансові результати за 2016 рік.

Проведеною перевіркою встановлено заниження суми податку з доходу, виплаченого нерезидентам, та факт неподання звіту про виплачені доходи нерезидентам.

Так, відповідно до п. 103.4 ст. 103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України. Проведеною перевіркою встановлено заниження податку з доходу нерезидента та факт неподання звіту про виплачені доходи нерезидентам внаслідок відсутності вказаних довідок (їх нотаріально завірених копій). Проте контролюючим органом було направлено копію наказу та проведено перевірку у строк, що об`єктивно унеможливлює реалізацію платником податку вказаних прав та навіть у разі отримання наказу неможливо було надати необхідні документи та пояснення через відсутність посилань на них в наказі. У зв`язку з необхідністю отримання довідки від уповноважених органів країни резиденства необхідний тривалий строк для звернення із запитом та отримання відповіді, що об`єктивно унеможливило надання таких документів під час перевірки. Крім того, надання таких документів здійснюється нерезидентом, який отримує дохід, тому санкції за невчинення дій нерезидентом не можуть застосовуватись за бездіяльність контрагента. У разі виникнення сумніву щодо правомірності дій платника податків контролюючий орган може самостійно витребувати таку довідку у нерезидента. Отже вказане порушення вчинене не з вини позивача, яка є елементом податкового правопорушення. Крім того, контролюючим органом не враховано наявність довідки від республіки Кіпр, яка підтверджує правильність визначення об`єкта оподаткування.

Щодо перевірки повноти декларування податку на додану вартість, відповідачем було враховано лише оборотно-сальдові відомості. Заниження зобов`язання з ПДВ встановлено у зв`язку із встановленим порушенням про заниження розміру оподатковуваного доходу від реалізації товарів, проте контролюючий орган не дослідив, що товари реалізовані в режимі експорту і відповідно до ст. 195 Податкового кодексу України підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою. Таким чином, контролюючим органом не досліджено надані первинні документи; висновки грунтуються на припущеннях та не підтверджені посиланнями на будь-які первині документи, які б спростовували надані позивачем документи.

Обгрунтовуючи протиправність податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № про застосування штрафних санкцій за платежем «Пеня за порушення розрахунків у сфері ЗЕД», позивач зазначає, що пеня - це адміністративно-господарська санкція, механізм застосування якої (в тому числі строки застосування пені) врегульовані статтею 250 Господарського кодексу України. Позивач вважає, що контролюючий орган пропустив строки застосування пені (протягом 6-ти місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж 1 рік з дня порушення). Також ненадходження валютної виручки на розрахунковий рахунок платника відбувається у зв`язку з несвоєчасним здійсненням розрахунків з вини контрагента платника. Зважаючи на відсутність вини позивача-платника податків податкове правопорушення відсутнє. Позивач також зазначає, що контролюючий орган не вживав жодних заходів для отримання документів на підтвердження можливості незастосування санкцій до платника податків.

03 вересня 2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що Головним управлінням ДФС у Черкаській області у зв`язку з прийняттям засновниками ТОВ «Разек Черкаси» рішення про ліквідацію товариства проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства за період з 01.01.2015 по 11.11.2018 згідно з пп. 78.1.7 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України. Перевірку проведено з відома голови ліквідаційної комісії Цинди Л.Г. та в присутності члена ліквідаційної комісії Бражник A.A. за юридичною адресою товариства, про що свідчить запис, здійснений 12.11.2018 працівниками ГУ ДФС у Черкаській області в журналі реєстрації перевірок контролюючими органами про початок, строки та мету перевірки за №44.

Зважаючи на те, що на дату закінчення перевірки позивач не надав довідки про підтвердження статусу податкового нерезидента, в акті перевірки зроблені правомірні висновки про порушення ТОВ «Разек Черкаси» пп. 141.4.2 та пп. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України в частині не перерахування до Державного бюджету України податку на доходи нерезидентів в сумі 833401,87 грн. (в тому числі в III кварталі 2016 року - в сумі 1367,00 грн., в І кварталі 2017 року - в сумі 242798,87 грн., в II кварталі 2017 року - 468900,34 грн. та в III кварталі 2017 року - в сумі 120335,66 грн.) під час виплати нерезидентам доходів за надання послуг з інжинірингу та фрахту.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Руденко А.В. від 13.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 09.08.2019 продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі на 30 днів.

Ухвалю суду від 19.09.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 год. 30 хв. 30.09.2019.

Ухвалою суду від 30.09.2019 судовий розгляд справи відкладено до 11 год. 30 хв. 28.10.2019 через неявку представника позивача.

Представник позивача, належним чином повідомлений по дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

В судове засідання 28.10.2019 представник відповідача не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи повторну неявку позивача та клопотання відповідача про розгляд справи у його відсутність суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши наявні у суду матеріали, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Разек Черкаси» зареєстроване як юридична особа 23 грудня 2008 року.

30 жовтня 2018 року начальником ГУ ДФС у Черкаській області винесено наказ №2111, згідно з яким на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Разек Черкаси» з 12 листопада 2018 року тривалістю 5 робочих днів; перевірку провести за період діяльності з 01.01.2015 по 11.11.2018, з урахуванням п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, з метою перевірки питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Наказом ГУ ДФС у Черкаській області від 14.11.2019 №2250 продовжено строки проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Разек Черкаси», призначеної наказом ГУ ДФС у Черкаській області від 30.10.2018 №2111, на два робочі дні.

На підставі наказів Головного управління ДФС у Черкаській області від 30.10.2018 №2111, від 14.11.2018 №2250, та направлень на перевірку, виданих Головним управлінням ДФС у Черкаській області від 30.10.2018 №1771/23-00-14-0905, №1772/23-00-13-00405, №1773/23-00-13-0409, №1774/23-00-13-0409, №1818/23-00-14-0905, від 06.11.2018 №1829/23-00-14-0406, від 07.11.2018 №1863/23-00-14-0508, №1862/23-00-14-0508, №1861/23-00-14-0508, від 12.11.2018 №1869/23-00-13-0409, з 12.11.2018 по 20.11.2018 посадовими особами ГУ ДФС у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Разек Черкаси» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 11.11.2018.

За наслідками перевірки складено акт перевірки від 27.11.2018 №437/23-00-14-0905/36299742 (далі акт перевірки), в якому встановлено порушення:

- вимог п. 188.1 ст. 188, п. 189.9 ст. 189, п. 198.6 ст. 198, ст. 201, п. 208.2 ст. 208 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення податку на додану вартість за період з 10.01.2015 по 11.11.2018 на загальну суму 843828,00 грн за вересень 2018 року;

- вимог п. 188.1 ст. 188, п. 189.9 ст. 189, п. 198.6 ст. 198, ст. 201, п. 208.2 ст. 208 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 497388,00 грн за вересень 2018 року;

- вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України через несвоєчасну реєстрацію податкових накладних від 30.01.2017 №29 на 2 дні, від 09.02.2017 №27 на 15 днів, від 30.11.2017 №41 на 75 днів;

- вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, так як не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з податку на додану вартість в сумі 1146828,00 грн;

- вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»;

- вимог п.п. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України в частині неперерахування до Державного бюджету України податку на доходи нерезидентів в сумі 833401,87 грн, в тому числі за ІІІ квартал 2016 року в сумі 1367,00 грн, за І квартал 2017 року в сумі 242798,87 грн, в ІІ кварталі 2017 року 468900,34 грн та в ІІІ кварталі 2017 року в сумі 120335,66 грн;

- вимог абз. 2 п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб з сум доходів у вигляді заробітної плати найманим працівникам товариства та з сум інших доходів фізичних осіб (медичне страхування, перевезення та інші доходи).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 №, яким за порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» застосовано штрафні санкції на загальну суму 1646694,95 грн за платежем «Пеня за порушення розрахунків у сфері ЗЕД»;

- податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 №, яким за порушення п.п. 141.4.2, пп. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1041752,35 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням 833401,88 грн, за штрафними санкціями 208350,47 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 №, яким за порушення п. 188.1 ст. 188, п. 189.9 ст. 189, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України збільшено суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 621735,00 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями 497388,00 грн, за штрафними санкціями 124347,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 №, яким за відсутність реєстрації податкових накладних застосовано штраф в розмірі 50% в сумі 573414,03 грн з податку на додану вартість;

- податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 №, яким за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, визначених ст. 201 Податкового кодексу України, застосовано штраф на загальну суму 5730,08 грн з податку на додану вартість;

- податкове повідомлення-рішення від 11.01.2019 №, яким за порушення абз. 2 п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. «а» 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 59733,57 грн, в т.ч. за штрафними санкціями 59733,57 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п.п. 78.1.7. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Під час судового розгляду справи встановлено, що 30 жовтня 2018 року начальником ГУ ДФС у Черкаській області винесено наказ №2111, згідно з яким на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям рішення про припинення призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Разек Черкаси» з 12 листопада 2018 року тривалістю 5 робочих днів; перевірку провести за період діяльності з 01.01.2015 по 11.11.2018, з урахуванням п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, з метою перевірки питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Наказом ГУ ДФС у Черкаській області від 14.11.2019 №2250 продовжено строки проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Разек Черкаси», призначено наказом ГУ ДФС у Черкаській області від 30.10.2018 №2111, на два робочі дні.

З акта перевірки (стор. 2) вбачається, що копію наказів ГУ ДФС у Черкаській області від 30.10.2018 №2111 вручено 12.11.2018, наказу від 14.11.2018 №2250 16.11.2018, та направлення на перевірку, видані Головним управлінням ДФС у Черкаській області, від 30.10.2018 №1771/23-00-14-0905, №1772/23-00-13-00405, №1773/23-00-13-0409, №1774/23-00-13-0409, №1818/23-00-14-0905, від 06.11.2018 №1829/23-00-14-0406, від 07.11.2018 №1863/23-00-14-0508, №1862/23-00-14-0508, №1861/23-00-14-0508 пред`явлено голові ліквідаційної комісії ТОВ «Разек Черкаси» Цинді Л.Г ОСОБА_1 під розпис, направлення від 12.11.2018 №1869/23-00-13-0409 пред`явлено 14.11.2018 генеральному директору ТОВ «Разек Черкаси» Марку Рауль Огюст Сандре під розпис.

Перевірку проведено з відома голови ліквідаційної комісії Цинди Л.Г. та в присутності члена ліквідаційної комісії Бражник A.A. Перевірка проведена за юридичною адресою товариства свідчить запис, здійснений 12.11.2018 працівниками ГУ ДФС у Черкаській області в журналі реєстрації перевірок контролюючими органами про початок, строки та мету перевірки за №44.

Отже проведення перевірки за місцем знаходження позивача підтверджується змістом акта перевірки. Позивач не надав докази на спростування вказаної обставини, внаслідок чого порушення порядку проведеної перевірки не довів.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № про застосування штрафних санкцій на загальну суму 1646694,95 грн за платежем «Пеня за порушення розрахунків у сфері ЗЕД», суд зазначає таке.

Судом встановлено, що опис порушень, за які застосована пеня на загальну суму 1646694,95 грн., міститься у п.п. 3.3.1.1 акта перевірки (т. 1, а.с. 72-92), у додатках 19 (експорт товарів) (т. 1 а.с. 142), 20 (експорт робіт/послуг) (т. 1 а.с. 158) до акта перевірки та у додатку до податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № (т. 1, а.с. 14) «Нарахуванні пені за порушення ТОВ «Разек Черкаси» строків надходження валютної виручки».

Так. у п.п. 3.3.1.1 акта перевірки зазначено, що у періоді, що перевірявся, ТОВ «Разек Черкаси» експортувало товари, роботи та послуги на загальну суму 73797,33 дол. США, 4961068,37 євро та 207371274,89 рос. руб. (еквівалент 224051394,11 грн). Валютна виручка надійшла в сумі 65878,01 доларів США, 4465673,79 євро та 216168950,32 рос. руб. (еквівалент 216203932,07 грн), з якої частину коштів зараховано на поточні валютні рахунки, а частину коштів направлено на обов`язковий продаж валюти, а кошти від продажу валюти в гривнях надійшли на поточні гривневі рахунки.

Документальною перевіркою, проведеною за період з 01.01.2015 по 11.11.2018, встановлено порушення вимог статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94- ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, та втратив чинність 07.02.2019) (далі - Закон № 185/94), згідно якої виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону № 185/94 Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно постанов Правління Національного банку України установлено, що терміни розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» повинні здійснюватися:

- у строк, що не перевищує 90 календарних днів, а саме: від 01.12.2014 № 758: на період з 03.12.2014 по 03.03.2015 (пункт 1 постанови); від 03.03.2015 № 160: на період з 04.03.2015 до 03.06.2015 (пункт 1 постанови); від 03.06.2015 № 354: на період з 04.06.2015 до 03.09.2015 (пункт 1 постанови); від 03.09.2015 № 581: на період з 04.09.2015 до 04.12.2015 (пункт 1 постанови); від 04.12.2015 № 863: на період з 05.12.2015 до 04.03.2016 (пункт 1 постанови); від 03.03.2016 №140: на період з05.03.2016 до 08.06.2016 (пункт 1 постанови); від 07.06.2016 №342 на період з 09.06.2016 до 28.07.2016 (включно) (пункт 1 постанови);

- у строк, що не перевищує 120 календарних днів, а саме: від 07.06.2016 № 342: на період з 29.07.2016 до 14.09.2016 (пункт 1 постанови, з врахуванням змін внесених постановою Правління НБУ від 28.07.2016 № 361); від 14.09.2016 № 386: на період з 15.09.2016 до 15.12.2016 (пункт 1 постанови); від 13.12.2016 № 410: на період з 16.12.2016 до 15,06.2017 (пункт 1 постанови); від 13.12.2016 № 410: на період з 16.12.2016 до 25.05.2017 (пункт 1 постанови) з врахуванням змін, внесених постановою Правління НБУ від 25.05.2017 № 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 185/94 порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно з ч. 6 ст. 4 Закону № 185/94 органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Висновки центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, на перевищення законодавчо встановленого терміну розрахунків, а також сертифікати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або про звернення резидента до суду з позовом про стягнення заборгованості з нерезидентів, по всіх виявлених порушеннях під час перевірки не надавалися.

Обгрунтовуючи протиправність податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 №, позивач не спростовує встановлені відповідачем порушення строків здійснення розрахунків за експортними операціями, однак вважає, що пеня не може бути застосована з підстав порушення ст. 250 Господарського кодексу України, а саме: контролюючий орган пропустив строки застосування пені (протягом 6-ти місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж 1 рік з дня порушення), відсутня вина позивача у порушенні строків розрахунків контрагентом.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З набранням 01.01.2011 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України» від 02.12.2010 №2756-VI зі сфери дії статті 250 Господарського кодексу України виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи. Отже з 01.01.2011 порядок застосування фінансової відповідальності за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, врегульовано Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність), зокрема, платників податків, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 109.2 статті 109 Податкового кодексу України вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до підпункту 111.1.1 пункту 111.1 статті 111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовується, зокрема, фінансова відповідальність.

Пунктом 111.2 статті 111 Податкового кодексу України передбачено, що фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

У статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» фінансова відповідальність за порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону визначена у виді пені. Вказаний Закон не визнаний нечинним, тому підлягає обов`язковому застосуванню.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо, зокрема згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 114.1 статті 114 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Таким чином, суд встановив, що оскаржуване повідомлення-рішення від 10.01.2019 № прийнято у межах встановленого статтею 102 Податкового кодексу України строку.

Посилання позивача на висновок Верховного Суду України щодо застосування статті 250 Господарського кодексу України, викладений у постанові від 04.11.2014 у справі № 21-469а14, суд відхиляє, оскільки цей висновок зумовлений відмінністю редакції статі 250 Господарського кодексу України до набрання 01.01.2011 чинності Податковим кодексом України, тобто постановлений за різного правового регулювання розглядуваних правовідносин.

Відповідні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №820/351/17, від 09.04.2019 у справі № 806/2450/16, які враховуються судом при застосуванні норм права згідно ч. 5 ст. 242 КАС України.

За вказаних обставин податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 № про застосування штрафних санкцій на загальну суму 1646694,95 грн прийнято на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податків і зборів з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1041752,35 грн, в т.ч. 833 401, 88 грн. за основним платежем та 280 350,47 грн. за штрафними (фінансовими санкціями) суд зазначає таке.

Судом встановлено, що факти порушень зафіксовані у п.п. 3.1.1.3 «Оподаткування доходів нерезидентів» (т. 1, а.с. 19-23), Зведених даних щодо задекларованих платником податків та встановлених у ході документальної перевірки сум виплат нерезидентам та податку з доходу нерезидентів в додатку 16 до акту перевірки (т. 1 а.с. 138 ) та у додатку до податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № (т.1, а.с. 16).

Так, у п.п. 3.1.1.3.1 акта перевірки встановлено, що ТОВ «Разек Черкаси» укладено з «А5 CREATION SP. Z.O.O.» (Польща) 05-506 LESZNOWOLA, UL.ZWIROWA, 56, WILCZA GORA, NIP: PL44 1600 1127 0003 0121 8957 4021, договір від 22.10.2015 №22/10-15 на надання нерезидентом транспортно-експедиційних послуг.

Згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 27.10.2015 №29/28 нерезидентом було надано транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу автотранспортом за маршрутом Варшава (Польща) - Черкаси (Україна). Вартість наданих послуг склала 820,00 євро.

03.08.2016 згідно платіжного доручення № 13 ТОВ «Разек Черкаси» здійснено оплату на користь «А5 CREATION SP. Z.O.O.» (Польща) в розмірі 820,00 євро (еквівалент за курсом НБУ на дату сплати - 22783,40 грн.) за перевезення вантажу.

Документом, що підтверджує статус податкового резидента Польщі в розумінні Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень (дата підписання: 12.01.1993; дата набуття чинності для України: 11.03.1994), є сертифікат форми CFR-1 (або іншої форми), що видається регіональним податковим органом Польщі за місцем реєстрації податкового резидента. Вказаний документ не підлягає додатковій легалізації в Україні.

В ході документальної перевірки ТОВ «Разек Черкаси» сертифікат (довідка) щодо статусу податкового резидентства компанії «А5 CREATION SP. Z.O.O.» (Польща) не надавався. До перевірки надано виписку з судового реєстру (CENTRALNA INFORMACJA KRAJOWEGO REJESTRU SADOWEGO) з реєстраційними даними «А5 CREATION SP. Z.O.O.», яка не може використовуватися для підтвердження статусу податкового резидентства в розумінні вказаної Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Польща.

Таким чином, під час виплати ТОВ «Разек Черкаси» на користь «А5 CREATION SP. Z.O.O.» (Польща) доходу у вигляді фрахту, необхідно було утримати та перерахувати до державного бюджету України податок за ставкою 6%.

В порушення вимог пп. 141.4.4 п, 141.4 ст. 141 Податкового кодексу, ТОВ «Разек Черкаси» не перераховано до бюджету податок у сумі 1367,00 грн. (820,00 євро х 6% х курс НБУ на дату виплати (03.08.2016).

Також ТОВ «Разек Черкаси» укладено з «DSV ULUSLARARASI KARA TAS.ISL.ORG. A.S.» (Турецька Республіка) Kaya Millenium Is Merkezi Cumhuriyet Mah. Simsek Sok. No; 2/A 10.Kat No: 154 PK. 34500) договір перевезення від 15.12.2016 № б/н. Предметом договору є перевезення вантажів автотранспортом у міжнародному сполученні.

Згідно акту здачі-приймання виконаних робіт/наданих послуг (по перевезенню вантажів автомобільним транспортом) від 30.12.2016 б/н нерезидентом було надано послуги з перевезення вантажу автотранспортом за маршрутом Bursa (Turkey) - Cherkassy (Ukraina). Вартість наданих послуг склала 5400,00 євро.

14.02.2017 згідно платіжного доручення № 61 ТОВ «Разек Черкаси» здійснено оплату на користь вказаного нерезидента в розмірі 5400,00 євро (еквівалент за курсом НБУ на дату сплати - 155918,49 грн) за перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 3 Угоди між Урядом України і Урядом Турецької Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно (дата підписання 27.11.1996, дата набуття чинності для України: 29.04.1998), "компетентним органом" у Туреччині для застосування норм вказаної Угоди є Міністр фінансів Туреччини або його повноважний представник.

В ході документальної перевірки ТОВ «Разек Черкаси» документи (сертифікат/довідка) щодо підтвердження статусу податкового резидентства компанією «DSV ULUSLARARASI KARA TAS.ISL.ORG. А.S.» (Туреччина) не надавалися.

Таким чином, під час виплати ТОВ «Разек Черкаси» на користь «DSV ULUSLARARASI KARA TAS.ISL.ORG. A.S.» (Турецька Республіка) доходу у вигляді фрахту, необхідно було утримати та перерахувати до державного бюджету України податок за ставкою 6%.

В порушення вимог пп. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу, ТОВ «Разек Черкаси» не перераховано до бюджету податок у сумі 9355,11 грн. (5400,00 євро х 6% х курс НБУ на дату виплати (14.02.2017).

У п.п. 3.1.1.3.2 акта перевірки встановлено, що ТОВ «Разек Черкаси» укладено з компанією «BIELUKHA CONSULTING LIMITED» (Кіпр) Company Number: НЕ348569; Pwмavou, 2, TLAIS TOWER, Floor 1, Flat 101 1070, Cyprus) договір від 15.12.2016 б/н на надання нерезидентом послуг консультаційного характеру в різних сферах, зокрема, з технічних, маркетингових, управлінських, адміністративних, фінансових та інших питань.

До перевірки ТОВ «Разек Черкаси» надано акти приймання-передачі послуг, щодо надання компанією «BIELUKHA CONSULTING LIMITED» (Кіпр) послуг протягом 2017 року на загальну суму 189583,38 євро (еквівалент 5499776,59 грн.). Так, до перевірки надано сім типових актів на 27083,34 євро кожен, в яких зазначено, що «Виконавець» (BIELUKHA CONSULTING LIMITED (Кіпр) надав «Замовнику» (ТОВ «Разек Черкаси») наступні послуги: «консультації щодо технічного нагляду під час монтажних та пусконалагоджувальних робіт по проекту розширення виробництва».

Підпунктом 14.1.85 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що інжиніринг - це надання послуг (виконання робіт) із складення технічних завдань, проектних пропозицій, проведення наукових досліджень і техніко-економічних обстежень, виконання інженерно-розвідувальних робіт з будівництва об`єктів, розроблення технічної документації, проектування та конструкторського опрацювання об`єктів техніки і технології, надання консультації та авторського нагляду під час монтажних та пусконалагоджувальних робіт, а також надання консультацій, пов`язаних із такими послугами (роботами).

Таким чином, надані нерезидентом послуги є послугами інжинірингу у визначенні Податкового кодексу України,

Загальна сума сплати склала 189583,38 євро (еквівалент 5484531,76 грн.).

Відповідно до ст. 3 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (дата підписання: 08.11.2012; дата набуття чинності для України: 07.08.2013), "компетентним органом" у випадку Кіпру для застосування норм вказаної Конвенції є Міністр фінансів Кіпру або його повноважний представник.

Документом, що підтверджує статус податкового резидента Кіпру в розумінні Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи є сертифікат форми T.D.98 (або іншої форми), що видається податковим департаментом Кіпру. Вказаний документ має бути належним чином перекладений та легалізований в Україні.

Під час проведення документальної перевірки ТОВ «Разек Черкаси» не надано документи (сертифікат/довідка) щодо підтвердження статусу податкового резидентства компанії «BIELUKHA CONSULTING LIMITED». До перевірки платником надано копію Свідоцтва Міністерства енергетики, торгівлі, промисловості і туризму (CERTIFICATE OF INCORPORATION), що засвідчує про реєстрацію 05 листопада 2015 року «BIELUKHA CONSULTING LIMITED» як товариства з обмеженою відповідальністю та засвідчує, що відповідно до записів (реєстрів), акціонером вказаної компанії є «Глоубмакс Сервісес Лімітед» (Нікосія, Кіпр). Вказана копія документу (Свідоцтво) не може використовуватися для підтвердження статусу податкового резидентства в розумінні вказаної Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, оскільки документ виданий не "компетентним органом" органом (Міністр фінансів Кіпру або його повноважний представник), що визначений Конвенцією.

Таким чином, під час виплати ТОВ «Разек Черкаси» на користь «BIELUKHA CONSULTING LIMITED» (Кіпр) доходу у вигляді інжинірингу, необхідно було утримати та перерахувати до державного бюджету України податок за ставкою 15%.

В порушення п.п. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України позивач не перерахував до Державного бюджету України податок на доходи нерезидентів в сумі 833401,87 грн, в тому числі за ІІІ квартал 2016 року в сумі 1367,00 грн, за І квартал 2017 року в сумі 242798,87 грн, в ІІ кварталі 2017 року 468900,34 грн та в ІІІ кварталі 2017 року в сумі 120335,66 грн.

Отже в порушення вимог пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, ТОВ «Разек Черкаси» не перераховано до бюджету податок в сумі 822679,76 грн (189593,00 євро еквівалент за курсом НБУ на дати виплати 5484531,76 грн.) х 15%).

Надаючи правову оцінку вказаним фактичним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту до доходів, отриманих нерезидентом із джерелом їх походження з України, віднесено, зокрема, фрахт та доходи від інжинірингу (абзац «г» пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України).

Згідно з п.п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 Кодексу, за ставкою в розмірі 15 % (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Сума фрахту, що сплачується резидентом нерезиденту за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 % у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. (пп. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 3.2 ст. 3 Податкового кодексу України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються норми міжнародної угоди.

Згідно з п. 103.1 ст. 103 Податкового кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Відповідно до п. 103.4 ст. 103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Згідно з п. 103.5 ст. 103 Податкового кодексу України така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 103.10 ст.103 Податкового кодексу України у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до п.103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Отже позивач зобов`язаний був за відсутності довідок, передбачених п. 103.5 ст. 103 Податкового кодексу України на час виплати доходу від фрахту та інжинірингу, утримати податок з доходів нерезидентів.

Згідно з пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Оскільки на час виплати доходу нерезидентам у позивача такі довідки були відсутні, порушення ТОВ «Разек Черкаси» пп. 141.4.2 та пп. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, в частині не перерахування до Державного бюджету України податку на доходи нерезидентів в сумі 833401,87 грн. під час виплати нерезидентам доходів у вигляді інжинірингу та фрахту є доведеними.

Посилання позивача на об`єктивні причини відсутності довідок спростовуються вищенаведеним, тому є необгрунтованими.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість внаслідок порушення п. 188.1 ст. 188, п. 189.9 ст. 189, ст. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України на загальну суму 621735,00 грн, в т.ч. 497 388 грн. основного боргу і 124 347 грн. штрафних (фінансових) санкцій суд зазначає таке.

Згідно з п.п. 3.1.2.3 акта перевірки (т. 1 а.с. 35) у податковій декларації за вересень 2018 року встановлено завищення від`ємного значення податку на додану вартість у сумі 843828 грн та заниження податку на додану вартість у сумі 497 338 грн. внаслідок порушень, викладених у п. 3.1.2.1 та п. 3.1.2.2 акта перевірки. Зведені дані щодо задекларованих позивачем та встановлених у ході перевірки сум податкових зобов`язань, податкового кредиту та податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 11.11.2018 наведено в додатку №12 ( т. 1 а.с. 128-129) до акта перевірки. Розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість та штрафних санкцій є додатком до податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № (т. 1 а.с. 17), згідно з яким позивачем було занижено податкове зобов`язання по податковій декларації від 18.10.2018 № за вересень 2018 року на суму 497 388 грн.

Заперечуючи вказане порушення, позивач зазначає, що контролюючим органом були враховані лише оборотно-сальдові відомості, а надані первинні документи не досліджено.

Відповідно до п. 3.1.2.1 акта перевірки проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2015 по 11.11.2018 в сумі 4786002 на підставі таких документів: оборотно-сальдові відомості по рахунках бухгалтерського обліку 311 «Поточні рахунки в національній валюті», 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» 643 «Податкові зобов`язання», 701 «Дохід від реалізації готової продукції», 702 «Дохід від реалізації товарів», 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг», накладні, акти виконаних робіт (надання послуг), коригуючі товарні накладні, митні декларації, платіжні доручення, виписки банків встановлено заниження задекларованих ТОВ «Разек Черкаси» показників у рядку 1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою та ставкою 7%, крім ввезення товарів на митну територіюУкраїни» на загальну суму 1064935 грн. за вересень 2018 року.

Також згідно п. 3.1.2.2 акта перевірки показники податкового кредиту за період з 01.01.2015 по 11.11.2018 в сумі 26624396 грн. перевірені відповідно до оборотно-сальдових відомостей, рахунків бухгалтерського обліку, накладних, актів виконаних робіт (надання послуг), митних декларацій, платіжних доручень, виписок банків, товарно-транспортних накладних тощо.

Отже, вказаним спростовуються доводи позивача щодо того, що порушення встановлені лише на підставі оборотно-сальдових відомостей.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивач не навів конкретних фактів порушень, допущених відповідачем при нарахуванні податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 123.1. ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 № прийнято на законній підставі і скасуванню не підлягає.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № про застосування штрафу на загальну суму 5730,08 грн з податку на додану вартість, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У п. 3.1.2.4 акта перевірки встановлено, що в період, що перевірявся, ТОВ «Разек Черкаси» зареєструвало накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну, визначеного у п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме:

- податкова накладна від 30.01.2017 №29 на суму ПДВ 16961,72 грн зареєстрована 17.02.2017 (граничний термін реєстрації 15.02.2017), із затримкою 2 дні;

- податкова накладна від 09.02.2017 №27 на суму ПДВ 21905,5 грн зареєстрована 15.03.2017 (граничний термін реєстрації 28.02.2017), із затримкою 15 днів;

- податкова накладна від 30.11.2017 №41 на суму ПДВ 4608,4 грн зареєстрована 28 лютого 2018 року (граничний термін реєстрації 15.12.2017), із затримкою 75 днів (стор. 37 акта перевірки).

Відповідно до ч. 1 ст. 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № про застосування штрафу в сумі 573414,03 грн з податку на додану вартість суд зазначає таке.

У п. 3.1.2.4 акта перевірки встановлено, що ТОВ «Разек Черкаси» не зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на загальну суму 1146828,04 грн на послуги отримані від нерезидента, місце постачання яких знаходиться на митній території України. Зокрема, податкову накладну від 21.01.2017 на загальну суму 310318,13 грн, в т.ч. ПДВ 62063,63 грн; податкову накладну від 07.02.2017 на загальну суму 99147,04 грн, в т.ч. ПДВ 19829,41 грн; податкову накладну (не складена) на загальну суму 5515827,00 грн, в т.ч. ПДВ 1064935,00 грн (стор. 37 акта перевірки).

В адміністративному позові позивач не наводить аргументів на спростування висновків акта перевірки щодо несвоєчасної реєстрації та відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 11.01.2019 № про визначення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними санкціями на суму 59733,57 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 168.1.5 п. 168.1. ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з пп. «а» п. 176.2. ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Перевіркою дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб встановлено, що ТОВ «Разек Черкаси» перераховувало податок на доходи фізичних осіб з порушенням термінів, встановлених чинним законодавством. Станом на 01.11.2018 існує заборгованість перед бюджетом по сплаті самостійно нарахованих сум податку на доходи фізичних осіб за ТОВ «Разек Черкаси» з суми нарахованої заробітної плати найманим працівникам товариства в сумі 323239,64 грн. (стор. 43-44 акта перевірки).

В п. 3.1.4.4.3 акта перевірки зроблено висновок, що ТОВ «Разек Черкаси», як податковим агентом, порушено вимоги абз. 2 п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб з сум доходів у вигляді заробітної плати найманим працівникам товариства та з сум інших доходів фізичних осіб (медичне страхування, перевезення та інші додаткові блага).

Згідно з п. 126.1. ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п. 127.1. ст. 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

В адміністративному позові позивач не спростовує вищевказані порушення податкового законодавства,

Взявши до уваги ч. 2 ст. 9 та ч. 1 ст. 77 КАС України, суд зазначає, що позивач не спростував порушення, встановлені відповідачем, щодо несвоєчасної реєстрації та відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, тому податкові повідомлення-рішення від 10.01.2019 № про застосування штрафу на загальну суму 5730,08 грн з податку на додану вартість, від 10.01.2019 № про застосування штрафу в сумі 573414,03 грн з податку на додану вартість та від 11.01.2019 № про застосування штрафу у сумі 59733,57 грн. скасуванню не підлягають.

Стосовно інших доводів адміністративного позову, якими позивач спростовує висновки акта перевірки, зокрема, про завищення операційного доходу, заниження інших доходів за 2016 рік, суд зазначає, що останні не стосуються предмету спору, оскільки відповідні податкові повідомлення-рішення не оскаржуються.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий суддя А.В. Руденко