Справа № 120/2821/19-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 грудня 2019 р. Справа № 120/2821/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Драло В.О.,

представників позивача: Потьомкіна І.М., Костюка О.С.,

представників відповідача: Козлачкової Ю.В., Азеріної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

04.09.2019 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 05.07.2019 року прийняте на підставі акта про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 8 від 20.06.2019 року, яким встановлено порушення гл. 2, п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України, з боку позивача, а саме: відчуження майна шпали СЗБ-0-1 в кількості 817 штук на суму 590 808,65 грн., плитка тротуарна на суму 108 365,49 грн., панелі перекриття на суму 504 491,20 грн. та на підставі п. 54.3 ст. 54, ст. 92 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1203665,34 грн. Однак, позивач вказує, що податковим органом не досліджено рух коштів за відчуження вищевказаного майна., дані бухгалтерського обліку та фактичну наявність майна. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення № від 05.07.2019 року протиправним, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 06.09.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків вказаних в цій ухвалі.

19.09.2019 року позивачем подано матеріали на усунення недоліків вказаних в ухвалі суду від 06.09.2019 року.

Ухвалою суду від 24.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 15.10.2019 року.

Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позовну заяву.

07.10.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зазначає, що у ПРаТ «Гніванський завод спецзалізобетону» існує заборгованість, в зв`язку з чим, податковим керуючим проведено опис майна, про що складено акт опису майна № 14 від 13.06.2018 року та № 17 від 10.10.2018 року. В результаті проведеної перевірки стану збереження майна, яке перебуває в податковій заставі, виявлено факт відчуження описаного в податкову заставу майна на суму 1203664,35 грн., про що складено Акт № 8 від 20.06.2019 року. В результаті виявленого порушення, податкове органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.07.2019 року яким застосовано штрафні санкції в сумі 1203665,34 грн. за реалізацію майна, що перебувало у податковій заставі. Відтак, відповідач діяв в межах та спосіб передбачений законом.

Крім того, 07.10.20.19 року від представника відповідача надійшло клопотання про заміну відповідача Головне управління ДФС у Вінницькій області його правонаступником головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

15.10.2019 року від представника позивача надійшли заперечення на відзив, в яких останній заперечує щодо доводів відповідача та просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні, 15.10.2019 року протокольною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача Головне управління ДФС у Вінницькій області його правонаступником головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

В судовому засіданні 15.10.2019 року оголошено перерву. Наступне судове засідання призначено на 30.10.2019 року, з метою витребування додаткових доказів.

29.10.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю представника в розгляді іншої справи, надавши до суду повістку про виклик у цивільній справі.

30.10.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву, наступне судове засідання призначено на 18.11.2019 року, у зв`язку із витребуванням додаткових доказів.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.12.2019 року.

06.12.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву, наступне судове засідання призначено на 16.12.2019 року.

В судовому засіданні 06.12.2019 року представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили адміністративний позов задовольнити.

Представники відповідача заперечували щодо задоволення адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, встановив наступне.

В зв`язку з наявністю у ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" податкового боргу в сумі 2797096,73 грн. на запит податкового органу позивачем надано перелік майна для здійснення опису майна в податкову заставу.

13.06.2018 року податковим керуючим проведено опис наступного майна Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону»:

- автотранспорт 18 шт. на суму 332945,85 грн.

- плитка тротуарна 34 упаковки на суму 688265,47 грн.

- панелі перекриття 45 шт. на суму 890826,14 грн.

- запасні частини та матеріали 590 шт. на суму 808488,51 грн.

За наслідком чого складено акт опису майна № 14 від 13.06.2018 року на загальну суму 2 720525,97 грн.

У зв`язку із збільшенням податкового боргу Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону», листом Головного управління ДФС у Вінницькій області від 04.10.2018 року позивачу запропоновано надати додаткову заставу на суму 3931967,03 грн.

На виконання цієї вимоги, 10.10.2018 року податковим керуючим проведено опис наступного майна Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону»:

- транспорт 20 шт. на суму 476120,10 грн.

- шпали СЗБ-0-1 8541 шт. на суму 6176372,90 грн.

За наслідком чого складено акт опису майна № 17 від 10.10.2018 року на загальну суму 6 652 493 грн.

Всього, згідно акту №14 від 13.06.2018р. та акту №17 від 10.10.2018р. , в податкову заставу передано майно ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" на загальну суму 9373018,97 грн. При цьому сума податкового боргу підприємства, станом на 10.10.2018р. складала 6 652 170,15 грн.

20.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області проведено перевірку стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі та описане актами № 14 та 17, про що складено Акт № 8 від 20.06.2019 року.

Вказаним актом зафіксовано порушення позивачем вимог ст. 124 Податкового кодексу України, а саме відчуження платником податків майна, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу, якщо отримання такої згоди є обов`язковим згідно з цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі вартості відчуженого майна.

Зокрема, згідно акту №8 ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" здійснено відчуження майна, описаного актами №14 від 13.06.2018р. та №17 від 10.10.2018р.:

шпали СЗБ-0-1 в кількості 817 штук на суму 590808,65 грн.;

плитка тротуарна на суму 108365,49 грн.;

панелі перекриття на суму 504 491,20 грн.

Всього на загальну суму 1203665,34 грн.

На підставі акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.07.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1203665,34 грн.

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням контролюючого органу звернувся із позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом.

Відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Підпунктом 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України визначено, що у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, виникає право податкової застави з дня виникнення податкового боргу.

Пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Пунктом 91.1 статті 91 Податкового кодексу України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу.

Так, наказом ГУ ДФС у Вінницькій обасті №4 від 03.01.2018р. за ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" закріплено податкового керуючого ОСОБА_1 і в подальшому, наказом №1871 від 03.04.2019р. призначено податковим керуючим ОСОБА_2 .

Як було зазначено вище, актом № 17 від 10.10.2018 року описано майно ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на всю суму боргу в розмірі 6 652 493 грн. До описаного майна увійшла частина майна яка була описана актом № 14 (за виключенням залишків тротуарної плитки, панелей перекриття та запасних частин).

Статтею 92 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачене законом. Платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі тільки за згодою контролюючого органу. У разі якщо в податковій заставі перебуває лише готова продукція, товари та товарні запаси, платник податків може відчужувати таке майно без згоди контролюючого органу за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні , та за умови, що кошти від такого відчуження будуть направлені в повному обсязі в рахунок виплати заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу.

Як вбачається з акта перевірки від 20.06.2019 року №8, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства було зроблено з огляду на те, що контролюючим органом в ході проведення перевірки стану збереження майна, що перебуває в податковій заставі згідно даних, отриманих від ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», встановлено факт відчуження описаного в податкову заставу майна на суму 1 203 665, 34 грн.

Положення про проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 584 від 16.06.2017 р. (далі - Положення).

Перевірка стану збереження заставного майна проводиться в разі поширення на майно платника податків права податкової застави.

Право на проведення перевірки стану збереження заставного майна належить контролюючому органу, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Виконання повноважень щодо проведення перевірок стану збереження заставного майна покладається на податкових керуючих.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись протягом робочого дня платника податків, починаючи з дня опису майна у податкову заставу.

Для проведення перевірки стану збереження заставного майна оформлюється повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (далі - повідомлення). Підставою для оформлення повідомлення є погоджене керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) подання податкового керуючого, в якому обґрунтовується необхідність проведення перевірки стану збереження заставного майна.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись безпосередньо у платника податків (за його місцезнаходженням, за місцезнаходженням майна, що перебуває у податковій заставі, в інших місцях зберігання такого майна) або у відповідному контролюючому органі.

Відповідно до частини 7 розділу 2 цього Положення, перевірка стану збереження заставного майна може проводитись шляхом візуального контролю наявності у такого платника майна і стану його збереження, а також шляхом перевірки відповідних документів бухгалтерського та податкового обліку та іншої інформації щодо наявності такого майна, його руху та стану збереження на момент проведення перевірки.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись одночасно з документальною (плановою або позаплановою) або фактичною перевіркою відповідно до вимог Кодексом з урахуванням особливостей, визначених цим Положенням (розділ ІІ Положення).

За приписами п. 91.3 ст. 91 ПК України, податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди органу державної податкової служби (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Поряд з цим, під час судового розгляду справи встановлено, що контролюючим органом не дотримано порядку перевірки стану збереження майна, яке перебуває в податковій заставі.

Так, висновки податкового керуючого, викладені в акті перевірки не ґрунтуються на фактичному досліджені залишку обсягів готової продукції на складі позивача, на противагу, такі висновки зроблені виключно на підставі даних попередніх актів опису майна та пояснення бухгалтера підприємства, без перевірки відповідних документів бухгалтерського та податкового обліку.

Податковим органом не взято до уваги факти списання та відчуження готової продукції, кошти від реалізації якої були направлені в рахунок виплати заробітної плати, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та погашення податкового боргу.

Зокрема, ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» в листопаді та грудні 2018 року було відчужено шпали СБЗ-0-1 в кількості 817 штук на суму 59080865 грн. А саме, 12.11.2018 року було продано шпали СБЗ-0-1 на суму 419 685, 12 грн., що підтверджується журналом проводок за 07.12.2018 року 31.12.2018 року. Всі отримані кошти із зазначеного відчуження майна пішли на сплату заробітної плати працівникам підприємства, що підтверджуються журналом проводок за 12.11.2018 року 30.11.2018 року. 06.12.2018 року продано шпали СБЗ-0-1 на суму 388265,76 грн., після надходження коштів за відчуження шпали СБЗ -0-1, 07.12.2018 року підприємством сплачено ЄСВ на суму та виплачена заробітна плата працівникам, решта коштів 342995,39 направлені для забезпечення безперебійного виробництва, що дало змогу сплати 920038,82 грн. ЄСВ та 1 219148,08 грн. заробітної плати працівникам, що також підтверджується журналом проводок за 07.12.2018 року 31.12.2018 року.

Згідно журналів проводок за листопад грудень 2018 року слідує, що на підставі відчуження майна, позивач мав змогу сплатити 464 955,49 грн. ЄСВ та виплатити заробітну плату працівникам.

Крім того, при складанні акту опису майна від 10.10.2018 року № 17, до опису майна не могла ввійти частина товарних залишків тротуарної плитки, оскільки, згідно наявного в матеріалах справи наказу № 170 ос від 19.08.2018 року «Про проведення інвентаризації» на дільниці по виготовленню декоративних виробів було виявлено нестачу частин тротуарної плитки, що підтверджується Актом перевірки продукції на складах дільниці по виробництву дрібно штучних та декоративних виробів, відповідно до якого частина виробів підлягала списанню від 14.09.2018 року.

Крім того, в акті перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 8 від 20.06.2019 року зазначено, що позивачем відчужено шпали СЗБ-0-1 на суму 590808,65 грн., хоча продукція під такою назвою не виробляється підприємством, що також підтверджує, що податковим керуючим під час проведення перевірки не було в повній мірі досліджено документацію підприємства та не проведено фактичної звірки товару.

Акт №8 від 20.06.2019р. не містить додатків до акту та відсутні посилання на первинні документи, на підставі яких податковий керуючий встановив порушення позивачем порушення вимог ст. 124 ПК України.

З наведеного слідує, що висновки акта перевірки ґрунтуються на припущеннях контролюючого органу, без дослідження фактичних обставин, а саме, наявності залишків готової продукції на складі позивача, яка б відповідала вартості майна, що перебувало у податковій заставі, адже власне фактичної перевірки товариства з метою перевірки реальних залишків на складі податковим керуючим вчинено не було, чого під час судового розгляду справи відповідачем не спростовано.

Суд погоджується з доводами позивача щодо того, що висновки акта перевірки базуються на даних які не відповідають дійсності, який не дає можливості однозначно встановити обсяг реалізованої продукції, висновки акта базуються на припущеннях податкового керуючого, які не підтвердженні первинними документами, відтак, зважаючи на неповноту досліджень контролюючого органу, суд приходить до висновку про безпідставність висновку щодо порушення позивачем приписів ст. 124 ПК України.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Проте, в межах розгляду даної адміністративної справи відповідач, покладений на нього приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення не виконав та не надав суду жодних доказів на обґрунтування законності вчинених дій щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № від 05.07.2019 року.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач не довів правомірність своїх дій та прийнятого рішення, натомість доводи позивача знайшли своє підтвердження та обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 05.07.2019 року.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 18054, 98 грн. (вісімнадцять тисяч п`ятдесят чотири гривні дев`яносто вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Гніванський завод спецзалізобетону" (вул. Промислова, 15, м. Гнівань, Тиврівський район, Вінницька область, )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Рішення в повномуобсязі складено: 26.12.2019 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна