Справа № 300/860/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуЛьвів№857/11490/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2017 року у справі №300/860/17 (головуючий суддя Софілканич О.А. постанова проголошена у смт. Воловець) за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Сідун В ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Міжгірським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області позивачу неправомірно відмовлено у зарахуванні до загального стажу період роботи з 24.05.1963 року по 17.06.1964 року згідно довідки від 04.11.1964 року у будівельному управлінні №25 Рівненського будівельно- монтажного тресту. Просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо вказаної відмови та зобов`язати зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 вказаний період роботи.

Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2017 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права при не повному з`ясуванні судом обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Доводи апелянта зводяться до того, що судом не враховано, що всі інші записи, в трудовій книжці вчиненні, очевидно, пізніше, ніж вчинено перший запис, тобто і записи №2,3,4,5 які розташовані за першим записом не могли бути вчиненні 14.07.1964 року, але відповідні періоди роботи зараховані у стаж, тобто по них жодних зауважень немає. При цьому запис під першим номером відповідав вимогам, що до нього ставилися згідно чинного законодавства на той момент, оскільки в графі 3 зазначено весь попередній період роботи, що мав місце на одному підприємстві, а у графі 4 відповідний документ, що підтверджував сказаний стаж, копія якого, до речі, долучена до позовної заяви, та правдивість якої не оспорюється відповідачем. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу в частині відмови у задоволенні позову залишити без задоволення, а рішення суду в цій частині без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином були повідомлений про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 17.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Міжгірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою щодо включення в загальний стаж роботу в будівельному управлінні №25 мотористом з 24 травня 1963 року по 17 червня 1963 року.

Міжгірське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області розглянувши дану заяву, беручи до уваги матеріали пенсійної справи та долучені документи до заяви від 17.11.2016 року дійшло до висновку, що підстав для зарахування стажу роботи згідно наданої довідки від 04.11.1964 року, за період роботи з 24.05.1963 року по 17.06.1964 року у будівельному управлінні №25 Рівненського будівельно-монтажного тресту немає, оскільки у поданій довідці відсутня підстава її видачі.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Головного управління ПФУ у Закарпатській області, отримавши 22.09.2017 року відповідь про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 24.05.1963 року по 17.06.1964 року.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, відповідач що діяв в межах своєї компетенції та у спосіб, визначений законодавством України.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

На час заповнення трудової книжки позивача, порядок їх оформлення був визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по питаннях праці і заробітної плати від 09.07.1958 року №620 у відповідності до постанови Ради Міністрів СРСР від 14.09.1957 року №1104.

Згідно з п.1-4 Інструкції №620, трудові книжки згідно з постановою Ради Народних Комісарів СРСР від 20 грудня 1938 року № 1320 велись на всіх робітників і службовців, працюючих в державних і кооперативних підприємствах, установах, організаціях більше 5 днів.

Особи, які поступали на роботу в якості працівника або службовця вперше, в т.ч. члени колгоспів або промислових артелей, зобов`язані надати адміністрації довідку про останнє заняття, видану за місцем проживання домоуправлінням, сільською або селищною радою, вуличним комітетом.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції №620, трудова книжка заповнялась в присутності працівника не пізніше 5 днів після його прийому на роботу. В подальшому працівнику надавалось право ознайомитися з веденням записів в його трудовій книжці.

Згідно з п.п.14, 15 розділу І Інструкції № 620, якщо працівник до вступу на дане підприємство вже працював в якості працівника або службовця, але на нього по будь-яким причинам не було заведено трудову книжку, то при заповненні трудової книжки в розділі «Відомості про роботу» в графі 3 перш за все вносився запис про загальний стаж роботи в якості працівника або службовця до вступу на дане підприємство, установу або організацію.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 14.12.1962 року №1248 підпункт «в» пункту 10 постанови Ради народних комісарів СРСР від 20.12.1938 року №1320 «Про введення трудових, книжок» викладено в наступній редакції: «в розділі «відомості про роботу» перш за все вноситься відповідний запис в графі 3 «загальний стаж роботи в якості робітника або службовця до вступу на дане підприємство (в установу), яке видає трудову книжку, складає скільки-то років, в тому числі: «В графі 4 відповідно пишеться «Підтверджено документами стаж».

Після цього в графи 2 і 3 на підставі належно оформлених документів відповідно вносяться конкретні записи про те, на якому підприємстві, в якій установі або організації, в які періоди і на яких посадах працював власник трудової книжки до вступу на підприємство, установу, організацію, які видають трудову книжку. В графі 4 після кожної з цих записів вказується, на підставі якого документу здійснено запис.

Як слідує з матеріалів справи, трудова книжка ОСОБА_1 заповнена 14.07.1964 року, позивач прийнятий на роботу 09.07.1964 року. Запис №1 про роботу з 24.05.1963 року по 17.06.1964 року в якості моториста в будівельному управлінні №25 Рівненського будівельно-монтажного тресту здійснено на підставі довідки від 04.11.1964 року, виданої пізніше, ніж заповнена трудова книжка.

Таким чином, наведене свідчить про те, що трудова книжка позивача заповнена з порушенням чинного на той час законодавства.

На дату призначення пенсії є чинним Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637.

Пунктом 2.8. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» передбачено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності архівними установами.

В матеріалах справи містяться довідки архівних установ, з яких відомо, що документи будівельного управління №25 Рівненського будівельно-монтажного тресту на зберігання до архівного відділу Сарненської РДА, трудового архіву Сарненського району та державного архіву Рівненської області не надходили.

Відповідно до пункту 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, або відсутності архівних даних з інших причин, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу.

Свідок, що знає заявника по спільній з ним роботі, може ствердити лише той час, протягом якого він працював разом з заявником та наявні підтверджуючі документи за цей період роботи.

Як видно із нотаріально-посвідченої заяви свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дані особи стверджують про те, що ОСОБА_1 з 24.05.1963 року по 17.06.1964 року працював мотористом у будівельно- монтажному управлінні №25 м. Сарни Рівненської області.

Однак, до поданих заяв свідків не долучено жодного документа, який би міг підтвердити спільну з ОСОБА_1 роботу на даному підприємстві, що суперечить вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що підстав для зарахування до страхового стажу позивача ОСОБА_1 періоду роботи з 24.05.1963 року по 17.06.1964 року в будівельному управлінні №25 Рівненського будівельно-монтажного тресту немає, Міжгірське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області при вирішенні заяви ОСОБА_1 від 17.11.2016 року діяло в межах своєї компетенції та у спосіб, визначений законодавством України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2017 року у справі №300/860/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Повний текст постанови складено 27.12.2019р.