Справа № 200/13244/19-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 р. Справа№200/13244/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом адвоката Литвиненка Віталія Івановича до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Литвиненко Віталій Іванович (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області в особі Краматорського управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 39406028, 87526, Донецька область, м.Маріуполь, вул.130-ї Таганрозької Дивізії, буд.114) про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 19.08.2019 № в частині нарахування штрафу в сумі 170,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач зареєстрований як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність у якості адвоката. Позивач зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 16.08.2019 №100 Краматорським управлінням ГУДФС у Донецькій області застосовано до нього штраф у розмірі 51,00 грн. за несвоєчасне надання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік. Вказує, що податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 19.08.2019 № його притягнуто до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст.61 Конституції України.

На адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач повністю заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію представник відповідача обґрунтував тим, що у зв`язку з порушенням п.178.4 ст.178 Податкового кодексу України уповноваженою особою, начальником Краматорського управління ГУ ДФС у Донецькій області було винесено податкове повідомлення - рішення від 19.08.2019 № про застосування штрафної санкції за несвоєчасне надання податкової декларації про майновий стан і доходи у сумі 170,00 грн., яке отримано особисто ОСОБА_1 . Зазначає, що відповідно до п.112.1 ст.112 Податкового кодексу України притягнення до фінансової відповідальності платників податків за порушення законів з питань оподаткування, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не звільняє їх посадових осіб за наявності відповідних підстав від притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності. На підставі вищевикладеного, з метою захисту інтересів держави ГУ ДПС у Донецькій області просить відмовити в задоволені позовних вимог адвокату Литвиненко В.І у повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк звернення.

Ухвалами суду від 28.12.2019 допущено заміну відповідача Головного управління ДФС у Донецькій області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Донецькій області. Відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру (форма №34-ОПП) №00231 від 31.01.2018 ОСОБА_1 взято на облік Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області.

14.08.2019 за результатами камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 складено акт №792/05-99-44-10-.

З висновків вказаного акту вбачається, що перевіркою встановлено порушення пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 та п.178.4 ст.178 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік.

16.08.2019 начальником Краматорського управління Головного управління ДФС у Донецькій області на підставі акту про адміністративні правопорушення від 14.08.2019 №792/05-99-44-10-, розглянувши протокол №100 від 14.08.2019 на підставі ч.1 ст.164-1 КУпАП України була винесена постанова №100 про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 51,00 гривень, за несвоєчасно подану податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік.

19.08.2019 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, на підставі акта перевірки від 14.08.2019 №792/05-99-44-10-, яким на підставі пп.54.3.1 п.54.3 ст.54 і п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн.

27.08.2019 позивачем до Державної фіскальної служби України була направлена скарга про скасування податкового повідомлення-рішення від 19.08.2019 №.

Рішенням Державної податкової служби України від 16.09.2019 вих.№1896/699-00-08-05-04 продовжено строк розгляду скарги до 27.10.2019 (включно).

Рішенням Державної податкової служби України від 28.10.2019 вих.№7190/6/99-00-08-05-04 податкове повідомлення-рішення від 19.08.2019 № залишено без змін з підстав несвоєчасного подання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік.

Згідно квитанції №15 від 05.11.2019 ОСОБА_1 сплачено 102,00 грн. адміністративного штрафу та інших санкцій.

Позивач вважає таке податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасування, тому звернувся до суду із даним позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних дій та рішень, на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, та порядок їх адміністрування, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пп.16.1.3 п.16.3 ст.16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.16.1.4 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Подання податкової декларації до контролюючих органів регулюється ст.49 Податкового кодексу України, відповідно до п.49.1 якої податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з вимог п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пп.49.18.1 та 49.18.2 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Статтею 110 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності установлена ст.120 Податкового кодексу України, ч.1 п.120.1 якої передбачено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Стаття 114 Податкового кодексу України визначає строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), у відповідно до п.114.1 якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

За приписами пп.102.2.1 п.102.2 ст.102 Податкового кодексу України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.

ОСОБА_1 не заперечує факту порушення ним строків подання податкової звітності.

Водночас, з посиланням на ч.1 ст.164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), п.114.1 ст.114, п.102.1 ст.102 та п.120.1 ст.120 Податкового кодексу позивач стверджує про необхідність застосування до нього пункт 56.21 статі 56 Податкового кодексу, відповідно до якого у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Статтею 1 Податкового кодексу визначено сферу його дії, відповідно до п.1.1, якої цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 5 Податкового кодексу України врегульовано співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, відповідно до якого:

5.1. Поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

5.2. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

5.3. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Суд зазначає, що відповідно до вимог Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2019 постановою Краматорського управління ГУ ДФС у Донецькій області Литвиненка В.І. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 51,00 грн. за порушення пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.8.4 ст.49.18 та пп.179.1 ст.179 Податкового кодексу України.

Водночас, 19.08.2019 податковим органом приймається податкове повідомлення рішення №, підставою якого є пп.54.3.1 п.54.3 ст.54, п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України за порушення вимог пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.8.4 ст.49.18 та пп.179.1 ст.179 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності, як зокрема фінансова та адміністративна.

Відповідно до п.112.1 ст.112 Податкового кодексу України притягнення до фінансової відповідальності платників податків за порушення законів з питань оподаткування, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не звільняє їх посадових осіб за наявності відповідних підстав від притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності.

Визначення «штрафна санкція (фінансова санкція, штраф)» наведено у підпункті 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України: плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Штрафна санкція, відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, є грошовим зобов`язанням платника податків.

Суд критично оцінює спробу відповідача двічі притягнути позивача до такої відповідальності.

Відповідно до ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зокрема встановлено, що відповідальність за правопорушення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Податковим кодексом України за своєю правовою природою належить до адміністративної відповідальності, а тому в силу положень ст.61 Конституції України, враховуючи тотожність фабул правопорушення, не можуть одночасно застосовуватись до особи порушника вимог податкового законодавства.

Тобто, притягнення фізичної особи-підприємця до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-1 КУпАП, виключає можливість її притягнення до адміністративної відповідальності на підставі пп.54.3.1 п.54.3 ст.54, п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, за одне і те саме правопорушення.

Право, не бути двічі притягненим до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення - «non bis in idem», закріплене у ст.4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, підписаної від імені України 09.11.1995, де подається сучасне розуміння цього принципу: нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

В силу вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Так, у справі «Ґрадинхер проти Австрії», в якому Європейський суд сформулював критерії оцінки двох правопорушень як тотожних. Суд підкреслив, що така тотожність торкається не лише назви правопорушень за відповідним законом, але також, - що найбільш важливо, - їх змісту та мети. Виходячи з цього, Європейський суд ви знав таким, що порушує ст.4, стягнення із заявника адміністративного штрафу за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, оскільки раніше він був засуджений за це саме діяння як за кримінальний злочин (порушення правил дорожнього руху, що спричинило тяжкі наслідки). Суд розцінив адміністративне правопорушення і злочин «одним і тим самим діянням» в сенсі розглядуваної статті. Таким чином, зазначений підхід дозволив Європейському суду вийти за межі суто кримінального судочинства і поширити сферу дії права «non bis in idem», до певної міри, і на адміністративне судочинство.

Таким чином, оскільки позивача постановою №100 від 16.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення за несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік уже притягнуто до відповідальності за вказане порушення, то накладення на нього штрафу за те саме правопорушення податковим повідомленням-рішенням від 19.08.2019 року № є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст.61 Конституції України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 грудня 2018 року у справі №814/2156/16, від 22 квітня 2019 року у справі №806/2143/18.

Відповідачем викладено у відзиві на позов довід про те, що притягнення до фінансової відповідальності платників податків за порушення законів з питань оподаткування, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не звільняє їх посадових осіб за наявності відповідних підстав від притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності (п.112.1 ст.112 Податкового кодексу України).

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на п.112.1 ст.112 Податкового кодексу України, оскільки по даній справі фінансова та адміністративна відповідальність застосовується до фізичної особи платника податків.

Відповідно до положень ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень ч.5 ст.77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що ГУ ДФС у Донецькій області вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність свого рішення не виконала.

З огляду на викладене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.08.2019 року № підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов адвоката Литвиненка Віталія Івановича (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головне управління ДПС у Донецькій області (; місцезнаходження: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, буд.59) про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 19.08.2019 року № в частині нарахування штрафу в сумі 170,00 грн. задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 19.08.2019 року № в частині нарахування штрафу в сумі 170,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати у сумі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (; місцезнаходження: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, буд.59).

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька