Справа № 280/3882/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року 17 год. 30 хв.Справа № 280/3882/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АЛОІНС-АГРО до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АЛОІНС-АГРО (далі позивач, ТОВ «АЛОІНС-АГРО») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому позивач просить скасувати постанову від 23.07.2019 №127439 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю АЛОІНС-АГРО адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування заявленого позову, з урахуванням уточнених пояснень, посилається на те, що оскаржувана постанова винесена за результатами перевірки, яка оформлена Актом від 19.06.2019 №161144. Згідно Акта перевірки службовими особами відповідача було виявлено наступне порушення: надання послуги перевезення вантажу без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без щоденного реєстраційного листка обліку режиму праці та відпочинку водія за 19.06.2018, чим порушено вимоги наказів №340 від 07.06.2010 та №385 від 24.06.2010. Позивач вказує, що законодавством України встановлено обов`язок щодо наявності у водія при собі картки водія або роздруківки даних тахографа у разі обладнання автотранспорту цифровим тахографом. Зазначає, що в Акті №161144 від 19.06.2019 державними інспекторами конкретно не зазначено про відсутність якого саме документу (картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа) стало підставою для притягнення до відповідальності відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». На підставі викладеного просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, до суду надав відзив на адміністративний позов (вх. №44513 від 28.10.2019), відповідно до якого зазначає, що Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км., вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонни повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Крім того, обов`язок щодо наявності протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, що затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385. Вважає, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку заповненої тахокарти, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до суб`єктів господарювання, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. З огляду на викладене, просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 16.09.2019 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 10.10.2019 з викликом сторін.

10.10.2019 протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, підготовче судове засідання відкладено до 28.10.2019.

Протокольною ухвалою від 28.10.2019 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 13.11.2019.

Ухвалою суду від 13.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11.12.2019.

13.11.2019 представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, заяв та клопотань до суду не надали. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження, на підставі наявних в ній матеріалів.

На підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

19.11.2019 о 21 год. 55 хв. працівниками управління Укртрансінспекції у Житомирській області (на підставі направлення від 18.06.2019 №004696) проведено перевірку на 156 км автомобільної дороги М21 «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський» транспортного засобу, що належить ТОВ «АЛОІНС АГРО», а саме: MAN, модель 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп фургон марки ПЛ, модель 2012 реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 . Під час перевірки виявлено порушення: надання послуг з внутрішніх перевезень вантажу згідно ТТН №20/06 від 20.06.2019 транспортним засобом обладнаним тахографом без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без оформлення щоденного реєстраційного листка обліку режиму праці та відпочинку водія від 19.06.2019, чим порушено вимоги наказів №340 від 07.06.2010 та №385 від 24.06.2010.

За результатами перевірки складено Акт №161144 від 19.06.2019 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Відповідно до відмітки на вказаному Акті, водій від підпису та пояснень відмовився.

23.07.2019, в.о. начальника управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Яніцький О.О., розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт ТОВ «АЛОІНС-АГРО», винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №127439, відповідно до якої на позивача на підставі абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" накладено штраф у розмірі 1700 грн.

Не погоджуючись з правомірністю винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач звернувся із позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступних обставин.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-ІІІ).

Закон №2344-ІІІ регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

За приписами частини 3 статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Згідно ст.2 Закону №2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ст.18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Згідно статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Отже, обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконного нормативного акта - Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року №340, передбачено чинним законодавством.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону №2344-III передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, а саме документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Отже перелік документів згідно ст.48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Тахограф - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п. 2.5. вищезазначеної Інструкції №385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Окрім цього, згідно п. 2.6. Інструкції №385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7. Інструкції №385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.

Відповідно до п. 3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до 3.5 Інструкції №385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

З 20.12.2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 1 липня 1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, водії мають надавати інспектору для контролю реєстраційні заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що п. 3.3 Інструкції № 385 альтернативно визначає наявність наступних документів: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, АБО картку водія ЧИ роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Тобто, лише у разі відсутності одночасно заповненої тахокарти (при аналоговому тахографі), карти водія чи роздруківки даних роботи тахографа (при цифровому тахографі) вважається, що водій не виконав вимоги п. 3.3 Інструкції № 385.

У судовому засіданні досліджено Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу ідентифікаційний номер UA040 № НОМЕР_3 від 25.05.2017, в якому зазначається, що на транспорті MAN, модель TGX 26.440, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) CW 72368 встановлено цифровий тахограф 1381.1051, виробник Continental, заводський номер 02550470.

В акті № 161144 від 19.06.2019 державними інспекторами зазначено про відсутність оформленого щоденного реєстраційного листка обліку режиму праці та відпочинку водія за 19.06.2019.

Однак, зважаючи на те, що автотранспорт MAN, модель TGX 26.440, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаний цифровим тахографом 1381.1051, виробник Continental, заводський номер 02550470, то водій повинен був мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа. Вимога інспекторів про не оформлення щоденного реєстраційного листка обліку режиму праці та відпочинку водія за 19.06.2019 в даному випадку є безпідставною, бо доказів обладнання вищевказаного автомобіля MAN аналоговим тахографом суду не надано.

Відтак, суд вважає, що зазначення в акті перевірки про відсутність щоденного реєстраційного листка обліку режиму праці та відпочинку водія при встановленому цифровому тахографі, з огляду на положення п. 3.3 Інструкції № 385, свідчить про не доведення суб`єктом владних повноважень допущених з боку перевізника порушень вимог ст. 48 Закону № 2344-ІІІ.

У зв`язку із викладеним, підстави для застосування штрафу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ відсутні.

Крім того суд звертає увагу на наступне.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок №1567).

Згідно абзацу 1 пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У відповідності до пункту 27 Поярдку №1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як встановлено під час судового розгляду справи, запрошення про розгляд справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті направлено на адресу позивача 10.07.2019 за трек-номером 536 (згідно відмітки на корінці рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення). При відстеженні вказаного відправлення на офіційній сторінці Укрпошта, судом встановлено, що вказане відправлення вручено адресату 30.07.2019.

При цьому, постанова про накладення адміністративно-господарського штрафу №127439 від 23.07.2019 направлена на адресу позивача 25.07.2019 за трек-номером 060 (згідно відмітки на корінці рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення). При відстеженні вказаного відправлення на офіційній сторінці Укрпошта, судом встановлено, що вказане відправлення вручено адресату 30.07.2019.

Таким чином, запрошення на розгляд справи та постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів направлено на адресу позивача та отримано останнім в один день, що є порушенням процедури контролю на автомобільному транспорті.

Отже, постанова Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті № 127439 від 23.07.2019 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3921 грн. суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1921 грн., підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті. Оригінал платіжного доручення №5177 від 06.08.2019 знаходиться в матеріалах адміністративної справи.

13.11.2019 представником позивача подано заяву, в якій зазначено, що докази про розмір понесених витрат на правову допомогу буде надано в порядку та строки, передбачені ч.7 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративий позов Товариства з обмеженою відповідальністю АЛОІНС-АГРО до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про скасування постанови, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області № 127439 від 23.07.2019.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛОІНС-АГРО» судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 16 грудня 2019 року.

Суддя Л.Я. Максименко