Справа № 540/1961/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1961/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представника відповідачів Чикиш Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Олешківської міської ради, Виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,

встановив:

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Олешківської міської ради (далі - відповідач 1), Виконавчого комітету Олешківської міської ради (далі - відповідач 2), у якому просить стягнути солідарно з Олешківської міської ради та Виконавчого комітету Олешківської міської ради на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі з 25 жовтня 2018 року по день винесення судом рішення у справі.

Відповідно до змісту позовної заяви та відповіді на відзив, яка надійшла до суду 05.12.2019 р., вказані позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 р. у справі № 2140/1587/18 поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря Олешківської міської ради з 07.07.2018 р. та стягнуто з виконавчого комітету Олешківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 89 376,00 грн. Проте, на теперішній час дане судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді є невиконаним, у зв`язку чим позивач на підставі ст.. 236 КЗпП України просить стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виконання судового рішення. При цьому, позивач вказує, що постановою КМУ від 10.05.2018 р. № 363 збільшено посадовий оклад секретаря міської ради з 7 000 до 9000 грн., а тому відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 р., до середньоденного заробітку позивача в розмірі 1 176,00 грн. має бути застосований коригуючий коефіцієнт 1,2857. Позивач також вважає, що відповідальність за невиконання судового рішення в частині поновлення позивача на посаді повинні нести Олешківська міська рада та її виконавчий комітет.

Ухвалою суду від 27.09.2019 р. відкрито провадження у праві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.10.2019 року представником виконавчого комітету Олешківської міської ради подано до суду відзив на позовну заяву, яким вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, представник відповідача вважає, що виконавчий комітет Олешківської міської ради є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 р. у справі № 2140/1587/18 лише Олешківську міську раду зобов`язано поновити позивача на посаді. Виконавчий комітет Олешківської міської ради є самостійною юридичною особою і не повинен відповідати за зобов`язаннями Олешківської міської ради. Крім того, представник відповідача заперечує проти суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, розрахованого позивачем, оскільки в ході проведеної Південним офісом Держаудитслужби ревізії міського бюджету та фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Олешківської міської ради встановлено, що з 01.01.2017 р. по 01.07.2018 р. ОСОБА_1 нараховувалася премія в більшому розмірі, ніж це передбачено рішенням сесії міської ради, а тому сума зайво нарахованої премії складає 70 662,00 грн. та ЄСВ 22% 15 545,64 грн. Отже, за позицією представника відповідача, середньоденна заробітна плата позивача не може складати 1 176,00 грн. Крім того, представник відповідача зазначає про те, що позивачем не надано доказів, що у спірний період часу він не отримував доходу або заробітку, у той час, як на сторінках соціальних мереж він розміщує інформацію про виготовлення ним на замовлення житлових будинків на колесах. Також відповідач вважає, що до позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду застосовується тримісячний строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 22.11.2019 р. вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 05.12.2019 р.

Ухвалою суду від 05.12.2019 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 17.12.2019 р.

17.12.2019 року суд видалився до нарадчої кімнати та 18.12.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року у справі № 2140/1587/18, яке набрало законної сили 19.02.2019 року, встановлено наступні обставини.

Рішенням Цюрупинської міської ради від 24.11.2015 № 4 "Про обрання секретаря Цюрупинської міської ради" ОСОБА_1 з 24.11.2015 р. обрано секретарем Цюрупинської міської ради VII скликання.

Рішенням міської ради від 06.07.2018 № 603 "Про дострокове припинення повноважень секретаря Олешківської міської ради VII скликання ОСОБА_1 " вирішено зазначений депутатський запит підтримати, припинити повноваження секретаря Олешківської міської ради VII скликання Чурсіна Димитрія Івановича, звільнити його із займаної посади секретаря Олешківської міської ради VII скликання у зв`язку з достроковим припиненням повноважень (ч. 5 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"), виплатити грошову компенсацію за невикористані дні, виключити зі складу виконавчого комітету Олешківської міської ради.

Відповідно до резолютивної частини рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року у справі № 2140/1587/18, яке набрало законної сили 19.02.2019 року, визнано протиправним та скасовано рішення тридцять восьмої чергової сесії Олешківської міської ради VII скликання №603 від 06.07.2018 року "Про дострокове припинення повноважень секретаря Олешківської міської ради VII скликання ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді секретаря Олешківської міської ради з 07.07.2018 року. Стягнути з Виконавчого комітету Олешківської міської ради (Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, б.30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 89376,00 грн. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді секретаря Олешківської міської ради з 07.07.2018 року. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Виконавчого комітету Олешківської міської ради (Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, б.30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середньомісячної заробітної плати у сумі 24108,00 грн.

Станом на 18.12.2019 р. рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року у справі № 2140/1587/18 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді секретаря Олешківської міської ради не виконана.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно п.3 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Порядок виконання судових рішень встановлений ст.372 КАС України, ч.2 якої передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, оскільки рішення суду про поновлення ОСОБА_1 після незаконного звільнення до теперішнього часу не виконано, то позивач має право відповідно до ст.236 КЗпП України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

При цьому, суд зазначає, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили або підлягають негайному виконанню, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Середній заробіток за час затримки виконання судового рішення підлягає стягненню на користь позивача з 25.10.2018 р. (наступний день після ухвалення рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 р. у справі № 2140/1587/18) по 18.12.2019 р. включно (по день винесення даного рішення).

Порядок обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п.2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абз.3 п.3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про працю" зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 р. у справі № 2140/1587/18, судом встановлено, що згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Олешківської міської ради 18.10.2018р. № 61, середньоденна заробітна плата позивача складає 1 176,00 грн., що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягає додатковому доказуванню.

Щодо доводу представника відповідачів про те, що вказаний розмір середньоденного заробітку позивача є не вірним, що підтверджується висновками Держаудитслужби в частині зайво нарахованої позивачу премії, яка приймала участь у розрахунку середньоденної заробітної плати, то суд не бере його до уваги, оскільки відповідно до Порядку № 100 середньоденна заробітна плата обчислюється виходячи з фактично отриманих працівником сум. При цьому, обставина щодо надмірної виплати позивачу премії може бути предметом доказування при вирішенні спору за позовом органу фінансового контролю про стягнення таких надміру виплачених сум.

Крім того, суд зазначає, що розмір середньоденної заробітної плати позивача в сумі 1 176,00 грн. підтверджено довідкою, виданою виконавчим комітетом Олешківської міської ради, про що зазначено також в судовому рішенні від 24.10.2018 р. у справі № 2140/1587/18, а тому відсутні підстави для зменшення його розміру.

Разом з тим, відповідно до п. 10 Порядку № 100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Додатком 50 "Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату міських (крім мм. Києва та Севастополя) рад та їх виконавчих комітетів, сільських, селищних рад, що представляють інтереси об`єднаних територіальних громад, та їх виконавчих комітетів" до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 р. № 363, яка діяла на момент звільнення позивача) встановлено місячний посадовий оклад секретаря ради у містах, населених пунктах об`єднаних територіальних громад із чисельністю населення понад 15 тис. осіб, у розмірі 7 000,00 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 р. № 525 "Про внесення змін у додатки до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268", яка набрала чинності з 25.06.2019 року, внесено зміни у додаток 50 до постанови КМУ від 09.03.2006 року № 268 та затверджено місячний посадовий оклад секретаря ради у містах, населених пунктах об`єднаних територіальних громад із чисельністю населення понад 15 тис. осіб, у розмірі 9 000,00 грн.

Таким чином, з 25.06.2019 року до суми середнього заробітку позивача має бути застосований коефіцієнт підвищення - 1,2857 (9000 грн. /7000 грн.), що становить 1 511,98 грн.

Період затримки виконання судового рішення - з 25.10.2018 р. по 24.06.2019 р. становить 31.07.2018 р. становить 164 робочі дні, розмір середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 192 864,00 грн. (1176,00 грн. х 164 робочі дні).

Період затримки виконання судового рішення - з 25.06.2019 р. по 18.12.2019 р. включно становить 124 робочі дні, розмір середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 187 485,52 грн. (1511,98 грн. х 124 робочі дні).

Загальна сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з 25.10.2018 р. по 18.12.2019 р., який підлягає стягненню на користь позивача, становить 380 349,52 грн.

Щодо доводу представника відповідачів про те, що вказана сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення підлягає зменшенню на суму отриманого позивачем доходу за спірний період, то суд вказує наступне.

Стаття 236 КЗпП України, яка передбачає відповідальність роботодавця за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, називається "Оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника".

Внаслідок буквального тлумачення вказаної норми права суд приходить до висновку, що період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається періодом його вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. у справі № 826/808/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання щодо належного відповідача у даній справі, з якого має бути стягнуто середній заробіток за час затримки виконання судового рішення, суд вказує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 був звільнений з посади секретаря Олешківської міської ради та рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 р. у справі № 2140/1587/18 поновлений на посаді секретаря Олешківської міської ради.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" секретар ради входить до складу виконавчого комітету відповідної сільської, селищної, міської ради.

Представник відповідачів в судовому засіданні підтвердила, що виплата позивачу заробітної плати здійснювалася саме виконавчим комітетом Олешківської міської ради. Вказані обставини підтверджують також і тим, що довідку про середньомісячну заробітну плату позивача надавав виконавчий комітет Олешківської міської ради.

При цьому, виконавчий комітет Олешківської міської ради є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах Казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на роботі підлягає стягненню саме з виконавчого комітету Олешківської міської ради, оскільки виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду покладається на установу, в якій особа працювала перед звільненням, а нарахування заробітної плати у даному випадку здійснюється юридичною особою, до штатного розпису якої віднесено посаду, на яку рішенням суду поновлено працівника.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04.10.2018 р. у справі № 823/1553/17.

Щодо доводу представника відповідачів про порушення позивачем тримісячного строку звернення до суду з даним позовом, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Аналізуючи зміст частини другої статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Як частиною першою статті 94 КЗпП України, так і частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 Кодексу і частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці", як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)", за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя.

Як зазначалося вище, відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Отже, вимога про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є спором про оплату праці, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України, тобто особа має право на звернення до суду без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Частиною 1 статті 90 КАС України суду надане право оцінювати докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, оскільки рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 2140/1587/18 в частині поновлення позивача на роботі на теперішній час не виконана, тому суд дійшов висновку щодо наявності у ОСОБА_1 права на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з 25.10.2018 р. по 18.12.2019 р. в сумі 380 349,52 грн., які підлягають стягненню з виконавчого комітету Олешківської міської ради.

При цьому, вимоги позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з Олешківської міської ради задоволенню не підлягають з огляду на викладені вище обставини.

Отже, вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, доводів сторін, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судового збору, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2333,52 грн., що підтверджується платіжним документом № 0.0..1 від 19.09.2019 р.

Таким чином, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 2333,52 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Виконавчого комітету Олешківської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань .

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

У разі, якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

Враховуючи, що на день подання позову неможливо було встановити його точну ціну, а кінцева ціна позову становить 380 349,52 грн., тому за правилами ст. 6 Закону "Про судовий збір" недоплачена сума судового збору 1 469,98 грн. (3 803,49 грн. - 2 333,52 грн.) підлягає стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України, та подальшою компенсацією за рахунок відповідача.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Застосовуючи вказану норму КАС України суд вважає за необхідне стягнути недоплачу суму судового збору у розмірі 1 469,98 грн. в дохід Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Олешківської міської ради.

Керуючись ст.ст.9, 14, 72-78, 143, 194, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Олешківської міської ради (місце знаходження 75100, Херсонська область, вул. Гвардійська, 30, ), Виконавчого комітету Олешківської міської ради (місце знаходження 75100, Херсонська область, вул. Гвардійська, 30, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Олешківської міської ради на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 2140/1587/18 в частині поновлення його на роботі, за період з 25 жовтня 2018 року по 18 грудня 2019 року включно у сумі 380 349,52 грн. (триста вісімдесят тисяч триста сорок дев`ять грн. 52 коп.), яка визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Виконавчого комітету Олешківської міської ради (місце знаходження 75100, Херсонська область, вул. Гвардійська, 30, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2 333,51 грн. (дві тисячі триста тридцять три грн. 51 коп.).

Стягнути з Виконавчого комітету Олешківської міської ради (місце знаходження 75100, Херсонська область, вул. Гвардійська, 30, ) за рахунок його бюджетних асигнувань в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 469,98 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят дев`ять грн. 98 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 грудня 2019 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 106020000