Справа № 120/3012/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

23 грудня 2019 р. Справа № 120/3012/19-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Шаповалової Т.М.,
секретаря судового засідання: Драло В.О.,
представника позивача: Саюк Б.О.,
представника відповідача: Гончаренко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходилася справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті щодо внесення змін до Відомостей про наявність матеріально-технічних баз, які забезпечують виконання технологічних операцій з організації автомобільних перевезень або договорів із суб`єктами господарювання, що надають послуги з виконання таких операцій відносно ліцензіата товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» на підставі повідомлення надавача послуг (ПП «Мурованокуриловецьке АТП «ПЕРЕВІЗНИК») від 18.02.2019 року № 6.

Зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті в Відомостях про наявність матеріально-технічних баз, які забезпечують виконання технологічних операцій з організації автомобільних перевезень або договорів із суб`єктами господарювання, що надають послуги з виконання таких операцій відносно ліцензіата товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» скасувати запис «Договір припинено 01.06.2018 року відповідно до письмового повідомлення від 18.02.2019 року № 6 надавача послуг на підставі відсутності предмету, другого примірника договору, невиконання умов договору замовником послуг».

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривень) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

27.11.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» подало заяву про ухвалення додаткового рішення у даній адміністративній справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

До цієї заяви представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги № 25/06 від 25.06.2019 року, копію акту виконаних робіт з надання правової допомоги від 21.11.2019 року, розрахунок на витрати на професійну правничу допомогу від 21.11.2019 року, копію платіжного доручення № 5 від 25.11.2019 року на суму 9451,32 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2019 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» про ухвалення додаткового рішення призначено на 09.12.2019 року.

09.12.2019 року розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» про ухвалення додаткового рішення відкладено на 23.12.2019 року, у звязку з неявкою відповідача.

23.12.2019 року в судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про винесення додаткового судового рішення та просив її задовольнити, а представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про винесення додаткового судового рішення та просив відмовити у її задоволенні.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу у цій справі, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В силу вимог ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Ч. 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2019 року між адвокатським бюро «Бориса Саюка» в особі керуючого адвоката Саюка Б.О.(далі - адвокатське Бюро) та ТОВ «ВІН-АВТО» (далі-Клієнт) був укладений договір № 25/06 про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.1. Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо:

надання правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань;

складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;

складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);

представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної вдаси, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої влади, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби та усіх інших правоохоронних органах, органах державної реєстрації, тощо з будь-яких питань.

Відповідно до п. 4.1. гонорар є формою винагороди Адвокатського бюро за надання правової допомоги Клієнту.

Згідно з п. 4.2 гонорар обчислюється у погодинній оплаті та складає 40 (сорок) % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року, за годину роботи Адвокатського бюро.

21.11.2019 року між адвокатським бюро «Бориса Саюка» в особі керуючого адвоката Саюка Б.О. та ТОВ «ВІН-АВТО» був складений акт виконаних робіт (наданих послуг), яким засвідчено, що адвокат виконав, а позивач прийняв правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим Договором, а саме, Адвокатським бюро на виконання Клієнта витрачено 12 год.30хв., зокрема, підготовка адвокатського запиту 1 год.00 хв., підготовка скарги на неправомірні дії працівників УКРТРАНСБЕЗПЕКИ 1 год.00 хв., збирання доказів (опрацювання нормативно-правових актів, судової практики) 3 год.00 хв., підготовлення позовної заяви 6 год.00 хв., участь у судовому засіданні 25.10.2019 року (0 год.30 хв.), 20.11.2019 року (1 год.00 хв.)., всього 12 год.30 хв.

21.11.2019 року Адвокатським бюро був наданий ТОВ «ВІН-АВТО» розрахунок витрат на професійну правничу допомогу відповідно до договору № 25/06 від 25.06.2019 року на суму 9451,32 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 5 від 25.11.2019 року адвокатське бюро «Бориса Саюка» одержало від ТОВ «ВІН-АВТО» кошти у сумі 9451,32 грн. з призначенням платежу: адвокатські послуги.

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 9 451,32 грн., що відповідає вимогам розумності та співмірності.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 77, 90, 134, 139, 143, 246, 252, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 9 451,32 грн. (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна гривень 32 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН-АВТО» (, вул. Леніна, 7, с. Пултівці, Вінницький район Вінницька область, 23262)

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (, вул. Проспект Перемоги, 14, м. Київ, 03135)

Повний текст додаткового рішення складено та підписано суддею 27.12.2019 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна