Справа № 675/1962/19
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1962/19
Провадження № 2-а/675/81/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2019 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Гедзенюк В. В., розглянувши в залі суду в м. Ізяслав у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Рафала Анатолія Руслановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Рафала Анатолія Руслановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1442362 від 21 серпня 2019 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В своєму позові ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуваною постановою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що 21 серпня 2019 року о 16 годині 26 хвилин на 304 км автодороги Н-03 у с. Атаки він здійснив рух автомобілем марки «RENAULT MAGNUM AE 440», д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищеною загальною масою, яка перевищувала дозволену масу 24 тони, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.3 з табличкою 7.4.4, п. 8.4 «в» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 ч. 1 КУпАП.

Позивач не погоджується із винесеною постановою та просить її скасувати, вказуючи на відсутність з його боку порушень Правил дорожнього руху, а також відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП. Посилається на те, що на шляху його слідування зазначений у постанові дорожній знак з табличкою були відсутні.

Від Департаменту патрульної поліції надійшов до суду відзив, в якому представник останнього просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що поліцейський при винесенні постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. Натомість, позивач у порушення вимог Правил дорожнього руху, Закону України «Про дорожній рух» здійснив рух автомобілем з перевищеною загальною масою, яка перевищувала дозволену масу 24 тони, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.3 з табличкою 7.4.4, п. 8.4 «в». Таким чином, як зазначено у відзиві, оскаржувана постанова є законною та не підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 09 вересня 2019 року зазначений позов залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених недоліків, протягом якого ОСОБА_1 виконав вимоги постановленої ухвали.

Ухвалою судді від 23 вересня 2019 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання, призначене судом на 27 грудня 2019 року о 09 год. 00 хв., сторони, повідомлені належним чином про дату, час, місце судового розгляду, не прибули.

В поданій заяві ОСОБА_1 заявив клопотання про слухання справи за його відсутності.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Рафал А. Р. про причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на повідомлення всіх учасників справи належним чином про дату, час, місце судового розгляду та їх не прибуття в судове засідання, на відсутність перешкод для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши поданий позов та додані до нього докази, відзив Департаменту патрульної поліції, приходить до наступних висновків.

Відповідно до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1442362 від 21 серпня 2019 року цього ж дня о 16 годині 26 хвилин на 304 км автодороги Н-03 у с. Атаки ОСОБА_1 здійснив рух автомобілем марки «RENAULT MAGNUM AE 440», д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищеною загальною масою, яка перевищувала дозволену масу 24 тони, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.3 з табличкою 7.4.4, п. 8.4 «в» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 ч. 1 КУпАП.

У своєму позові ОСОБА_1 вказує на те, що на шляху його слідування зазначений у постанові дорожній знак з табличкою були відсутні.

В той же час, заслуговує на увагу твердження позивача про відсутність посилань в оскаржуваній постанові на належні та допустимі докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів недотримання позивачем вимог дорожнього знаку 3.3 з табличкою 7.4.4.

Наведене у відзиві розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації № 510-р від 23 травня 2019 року «Про введення обмеження руху великовагових транспортних засобів дорогами загального користування» не свідчить про порушення позивачем вимог вказаних у постанові дорожніх знаків.

Також до відзиву на підтвердження правомірності оспорюваної постанови додано відеозапис.

Разом з тим, спірна постанова серії ЕАВ № 1442362 від 21 серпня 2019 року не містить інформації щодо відеофіксації інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення та посилання на технічний засіб, яким така фіксація проводилась. У зв`язку з цим згідно з положеннями ч. 3 ст. 283 КУпАП такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 24 січня 2019 року по справі № 428/2769/17.

Так, у вказаних постановах Верховний Суд зазначає, що відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, у порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП у спірній постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Отже, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, відеофайл взагалі не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Будь-які інші належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 спірного адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Крім того, з наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належного йому автомобіля марки «RENAULT MAGNUM AE 440», д.н.з. НОМЕР_1 , вбачається, що маса вказаного транспортного засобу без навантаження становить 7955 кг., а повна маса 19 000 кг.

Разом з тим, із свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 належного ОСОБА_1 напівпричепа марки «KOGEL SN 24», д.н.з. НОМЕР_4 , встановлено, що маса зазначеного напівпричепа без навантаження складає 6950 кг., а повна маса 39 000 кг.

Загалом маса зазначених автомобіля і напівпричепа без навантаження становить 14 905 кг.

Натомість, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що маса автомобіля, яким рухався ОСОБА_1 , перевищувала дозволену масу 24 тони. Про те, що позивач рухався автомобілем марки «RENAULT MAGNUM AE 440», д.н.з. НОМЕР_1 , із вищевказаним напівпричепом, у спірній постанові взагалі не зазначено.

Таким чином, у порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно власними припущеннями щодо вчинення вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

ЄСПЛ у п. 36 Рішення по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.ч. 1, 2 ст. 76 КАС України передбачають, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з розглядом справи в суді, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 72-77, 90, 94, 241-246, 255, 271-272, 268-270, 286, 292-293 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Рафала Анатолія Руслановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1442362 від 21 серпня 2019 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 грудня 2019 року.

Суддя: В. І. Столковський