Справа № 607/20550/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/13168/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року (прийняте у м. Тернополі суддею Черніцькою І.М.) в справі № 607/20550/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Тернопільській області ДПП) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із зазначеним позовом та просив скасувати постанову інспектора УПП в Тернопільській області ДПП серії НК за № 539126 від 19 серпня 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення приписів частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), за те, що перед перестроюванням він не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та необґрунтованою, оскільки при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку. Зокрема, зазначає, що він дійсно у вказаний у постанові день та час рухався по зазначеній ділянці дороги та перед перестроюванням з лівого ряду в правий подав сигнал відповідного покажчика повороту згідно Правил дорожнього руху, що підтверджується відеозаписом, здійсненим на розміщений у патрульному автомобілі відеореєстратор № 4567.

Крім того, працівник поліції при складенні постанови допустив ряд порушень, зокрема: невірно зазначив місце вчинення правопорушення, місце розгляду справи; йому не роз`яснено причину зупинки і суть вчиненого правопорушення; не роз`яснено його права та обов`язки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило УПП в Тернопільській області ДПП, яке вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи і порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому, просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відеозаписом з автореєстратора службового автомобіля чітко зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення, а саме те, що позивач керуючи автомобілем в м.Тернополі по вул. Ст.Бандери не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку перед перестроюванням. Це видно на 1 хв. 03 с. вказаного відеозапису. Після зупинки позивачу роз`яснено причину зупинки та суть вчиненого правопорушення, повідомлено про початок розгляду справи. Постанова винесена на місці зупинки у присутності позивача.

Враховуючи наведене, вважає, що дії поліцейського щодо винесення постанови відповідають вимогам Закону України «Про національну поліцію», Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) та Правилам дорожнього руху України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (далі ПДР).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 9.2 б ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Положеннями частини другої статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Із матеріалів справи видно, що 19.08.2019 відносно позивача винесено постанову серії НК за № 539126 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

За змістом постанови 19 серпня 2019 року о 17 год. 41 хв. в м. Тернополі по вул. С.Бандери водій, керуючи транспортним засобом Mercedes-Bez E220, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед перестроюванням не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п. 9.2 б ПДР. У п. 8 постанови зазначено, що до постанови додається відео з камери 4567, ВО 00008.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що надані відеоматеріали підтверджують доводи позивача щодо виконання останнім вимог ПДР. Будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтвердили факт порушення позивачем вимог п.9.2 б ПДР, у матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані, а тому позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з пунктами 1, 2, 9, 10 розділу ІІІ, пункту 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктами 4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року (далі Інструкція №1026), під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІІ Інструкції №1026 відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Суд зазначає, що відповідачем ні в апеляційній інстанції, ні в суді першої інстанції не було надано відеозапис вчинення правопорушення позивачем.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із оглянутих відеозаписів із автореєстратора службового поліцейського автомобіля встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Bez E220, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. (проспекту) С. Бандери в м. Тернополі та о 17 год. 41 хв. перед перестроюванням подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (00:09-00:15 с., 00:51 с. відео).

Надалі, о 17 год. 42 хв., що згідно змісту постанови не ставиться у вину позивачу, автомобіль під керуванням позивача також здійснював перестроювання (01 хв. 03 с. відео), проте в цей момент зображення відеоматеріалів є неналежної якості, у зв`язку з чим із них неможливо чітко та беззаперечно встановити факт порушення останнім п. 9.2 б ПДР України.

У відповідності з частиною третьою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З наведеного видно, що жодних фактичних даних, на основі яких інспектором поліції встановлено наявність адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачем не надано.

З наданих відповідачем доказів спростувати пояснення позивача неможливо.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи позивача про те, що він не вчиняв правопорушення, є обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що сукупність наданих сторонами доказів та пояснень не дає можливість встановити винність позивача у порушенні вимог частини другої статті 122 КУпАП, а висновки особи, яка приймала оскаржувану постанову грунтуються загалом на припущеннях та не підтверджені належними доказами, які суд міг би дослідити та надати їм належну оцінку.

Колегією суддів апеляційного суду також встановлено, що позивачу під час розгляду справи не було оголошено прав і обов`язків, не заслухано його пояснень. При цьому, як такого розгляду справи не було, оскільки постанова винесена одноособово працівником поліції у патрульному автомобілі, а потім лише оголошена позивачу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідачем повинні бути забезпеченні права особи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не зважаючи на доведення того чи іншого факту порушення особою Правил дорожнього руху.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 607/20550/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин