Справа № 1.380.2019.002263
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/9780/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Большакової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Волошин М.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Куть Н.В.,

представника відповідача Тістечка Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.002263 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Кухар Н.А., повний текст рішення складено 07.08.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними, скасування рішень та повернення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 07.05.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості №UA209000/2019/000122/2 від 21.02.2019; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, яке оформлено карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00388 від 21.02.2019; стягнути з відповідача на його користь за рахунок бюджетних асигнувань 23030,00 грн., сплачених за митне оформлення автомобіля згідно квитанції №0.0..1 від 21.02.2019.

В обґрунтування позову зазначає, що дії відповідача, щодо коригування ціни транспортного засобу є незаконними, суперечать нормам чинного законодавства України, а кошти сплачені позивачем в розмірі 23030 грн., підлягають поверненню, як зайво сплачені, оскільки відповідачем не взято до уваги подані позивачем документи, де чітко зазначено вартість автомобіля, що був придбаний за готівку у Республіці Польща, що знайшло своє підтвердження у наданих позивачем при розмитнені документах. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 21.02.2019 № UA209000/2019/000122/2 та рішення Львівської митниці ДФС про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA209190/2019/00388. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Львівська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при перевірці поданої митної декларації №UA209190/2019/025226 від 19.02.2019 та документів, долучених до декларації, митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний транспортний засіб. Додаткових документів декларантом не було надано. Вказує, що митниця не могла визначити вартість на базі ціни, встановленої експортером у зв`язку з відсутністю її документального підтвердження, тому вартість визначалася на базі загального рівня цін на подібний товар.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив вимоги наведені в апеляційній скарзі та просив залишити її без задоволення.

У судовому засіданні позивач та його представник просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 10.02.2019 позивач придбав у Республіці Польща легковий автомобіль, що був у вжитку - марки FORD, модель FOCUS номер кузова НОМЕР_1 , пробіг на день придбання становив 158 122 тис. км.

11.02.2019 позивач оплатив 56 200 грн., за митне оформлення вищезазначеного автомобіля та подав митну декларацію із ціною (з рівнем митної вартості) 20 500 злотих (що становить 4750 євро) з підтверджуючими документами.

21.02.2019 Львівською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000122/2 по митній декларації №UA209190/2019/025226, за яким митну вартість легкового автомобіля марки Ford модель Focus, визначено за 6 (резервним) методом митної вартості.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11.09.2015 № 689 та постанови КМУ № 1077 від 12.12.2018 у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 6935, 50 Євро.

Проведено консультації з декларантом згідно ст. 57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст. 63 Митного кодексу України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митну вартість визначено за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС. Митна вартість становить 6935, 50 Євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації, пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

Львівською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00388, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA209190.2019.025226 від 19.02.2019.

Причиною відмови зазначено наступне: Неможливість завершення митного оформлення, по причині необхідності внесення змін у гр. 12, 45МД (у зв`язку із коригуванням митної вартості товару № 1 після прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000122/2). Декларантом порушено умови декларування передбачені п.1, п.8 ст. 257 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 та наказ Міністерства фінансів України Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа від 30.05.2012 № 651) невірно розраховано митну вартість, неправильно заповнена графа 12, 45 ВМД, МКУ № 4495- VI від 13.03.2012 р., ст. 54, п.6, п.п.1.

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що висновки Львівської митниці ДФС про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом (за ціною договору) є хибними. Позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували усі заявлені складові митної вартості імпортованого товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зі змісту ст. 19 Конституції України видно, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частиною першою статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.

За приписами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.ч. 2-3 ст. 54 МК України).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Водночас частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

В оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г;

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 надав наявні у нього документи для підтвердження митної вартості транспортного засобу, зокрема:

- квитанцію від 10.02.2019, видану Aconto Edvard Zbanski;

- рахунок-фактуру (INVOICE EXPORT VAT 0%) 057/2019 від 10.02.2019;

- рахунок фактуру INVOISE (EUR) № FR200966 від 10.01.2019;

- технічний паспорт на автомобіль СХН 133165 від 25.04.2019;

- технічний паспорт на автомобіль країни походження № НОМЕР_2 від 03.09.2014;

- експертну декларацію № 19PL301010EO108392 від 10.02.2019;

- сертифікат відповідності на автомобіль від 15.02.2019;

- довідку форми МД-2 митного брокера ОСОБА_2 ;

- довідку форми МД-6 митного брокера ОСОБА_2

- документи при митному оформленні автомобіля від 14.02.2019;

- акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу;

- квитанцію від 21.02.2019 та квитанцію від 11.02.2019.

На переконання колегії суддів, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Встановлено, що митну вартість автомобіля визначено за ціною договору, у розмірі 20 500 злотих, що становить 4750 євро, яка визначена у рахунку-фактурі від 10.02.2019 057/2019.

Рішенням про коригування митної вартості товарів митну вартість автомобіля визначено за резервним методом у розмірі 6935, 50 Євро.

Джерелом інформації для визначення митної вартості, при винесенні рішення про коригування митної вартості використано ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

На переконання колегії суддів позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Таким чином, у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частини 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунку-фактури, який містить відомості про продавця, його адресу, NIP тощо.

При цьому, колегія суддів враховує наявність в матеріалах справи рахунку - фактури/INVOICE(EUR) № FR200966 від 10.01.2019 аукціону ARVAL TRADING BNP PARIBAS GROUP де загальна вартість зазначеного автомобіля з врахуванням транспортування в Республіку Польща Edvard Zbanski Aconto становила 4750 євро. Наявність квитанції від 10.02.2019 виданої Aconto Edvard Zbanski, якою підтверджено, що за придбання даного автомобіля позивачем сплачено 20500 злотих PLN, що за розрахунками Львівської Митниці також становило 4750 євро, а також, наявність FACTURA VAT-MARZA NR INVOICE EXPORT VAT 0% 057/2019 та Експортної Декларації № 19PL301010ЕО108392 від 10.02.2019 країни-відправника РП де вартість придбаного позивачем автомобіля підтверджена в сумі 20500 злотих PIN.

Відтак, у органу доходів і зборів була реальна можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого транспортного засобу.

Окрім цього, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Крім того, колегія суддів зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Також, на погляд колегії суддів відповідачу потрібно врахувати той факт, що позивач придбав транспортний засіб, що має значні ушкодження, отримані внаслідок ДТП, позаяк ця обставина суттєво впливає (зменшує) його вартість.

Відповідачем обґрунтованість сумнівів в заявленій декларантом митній вартості, з врахуванням документів, поданих до митного оформлення товару, не доведена.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості №UA209000/2019/000122/2 від 21.02.2019 та рішення відповідача, яке оформлено карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00388 від 21.02.2019 є протиправними.

Порядок повернення фізичним особам з бюджету надмірно сплачених митних платежів чітко регламентовано: 1) набрання рішенням суду про скасування рішення митниці про коригування митної вартості та картки відмови є підставою для звернення декларанта до митниці про повернення зайво сплачених коштів; 2) заява особи про повернення коштів з бюджету є підставою для проведення відповідної перевірки, за наслідками якої приймається відповідне рішення.

Оскільки рішення суду про скасування рішень митниці ще не набрало законної сили, а відповідний орган ДФС не розглядав (за зверненням особи) питання про повернення з бюджету надміру сплачених платежів, а тому суд першої інстанції вірно відмовив позивачу у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь за рахунок бюджетних асигнувань 23030,00 грн., сплачених за митне оформлення автомобіля згідно квитанції №0.0..1 від 21.02.2019, позаяк такі є передчасними.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.002263 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. О. Большакова
Повне судове рішення складено 26.12.2019