Справа № 540/2389/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2389/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Кукульник Я.В., за участю позивача Лупи ОСОБА_1 , представників відповідача Кудровської Ю.Ю.,Ракитського С.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання дій щодо ненадання щорічної основної відпустки протиправними та зобов`язання надати щорічну основну відпустку тривалістю 35 календарних днів,

встановив:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі відповідач) у якому просить, визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі щодо ненадання щорічної основної відпустки за 2019 р. тривалістю 35 календарних днів; зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі надати заступнику начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі майору податкової міліції ОСОБА_2 щорічну основну відпустку тривалістю 35 календарних днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, позивач 30.10.2019 року звернувся до ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі з рапортом про надання щорічної відпустки за 2019 рік з 07.11.2019 року терміном 35 діб із відповідною виплатою грошового забезпечення передбаченого законодавством України в т.ч. матеріальної допомоги. Однак, 07.11.2019 року отримав листа від ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі № 3572/л/21-22-04-01-13, відповідно до якого вбачається, що відповідач залишив рапорт без реалізації. В зв`язку з чим позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 13.11.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 15.11.2019 року відкрито спрощене провадження у справі.

02.12.2019 року від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав зазначених у відзиві, крім того, зазначив, що право на відпустки вже використано позивачем в повному обсязі шляхом отримання відповідних компенсаційних виплат.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві та поданих до неї уточнень. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених в письмовому відзиві на адміністративний позов. Просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши вступне слово сторін по справі та дослідивши письмові докази, судом встановлено, 30.10.2019 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі з рапортом про надання щорічної відпустки за 2019 рік з 07.11.2019 року терміном 35 діб із відповідною виплатою грошового забезпечення передбаченого законодавством України в т.ч. матеріальної допомоги.

З листа ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі від 06.11.2019 р. № 3572/Л/21-22-04-01-13, вбачається, що рапорт від 30.10.2019 р. про надання відпустки за 2019 рік з 07.11.2019 р. та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення залишено без реалізації, в зв`язку з тим, що матеріальна допомога на оздоровлення у 2019 році ОСОБА_2 вже надана відповідно до наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 30.09.2019 № 386-в «Про надання відпустки». Крім того, в листі зазначено, що у зв`язку із досягненням позивачем граничного віку перебування на службі в податковій міліції, на 07.10.219 року призначене засідання атестаційної комісії по роботі з працівниками податкової міліції Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, на якому планувався розгляд питання щодо продовження ОСОБА_2 терміну перебування на службі понад граничний вік або звільнення зі служби за віком. Однак, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 у відпустці, атестаційною комісією було прийнято рішення про розгляд зазначеного питання після виходу ОСОБА_2 з відпустки.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не надання відпустки за 2019 р. та матеріальної допомоги позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного: проходження служби в податковій міліції врегульовано Положенням «Про Державну фіскальну службу України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 р. №236, Податковим Кодексом України та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114. Зокрема, спірні правовідносини між сторонами врегульовані пунктами 49-61 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Так, статтею 353 Податкового кодексу України зазначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 49 розділу VI Положення, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються такі відпустки: чергові, короткострокові, через хворобу, канікулярні, у зв`язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ, додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв`язку з навчанням.

Відповідно до п. 51 Положення, тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу: менше 10 років - 30 діб щорічно; від 10 до 15 років - 35 діб щорічно; від 15 до 20 років - 40 діб щорічно; від 20 років і більше - 45 діб щорічно.

Приписами статті 74 КЗпП України визначено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Статтею 79 КЗпП України та ст.10 Закону України "Про відпустки" передбачений порядок і умови надання щорічних відпусток. Відповідно до зазначених норм черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Під час складання графіку ураховуються потреби виробництва, особисті інтереси працівників і можливості для їх відпочинку.

Відповідно до ст. 80 КЗпП України у разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом.

Окремі категорії працівників за переліком із ч. 13 ст. 10 Закону про відпустки мають право на відпустку у зручний для них час за їхнім бажанням.

Відсутність графіка відпусток є порушенням вимог трудового законодавства.

09.02.2017 виконавчим комітетом Суворовської районної у м. Херсоні ради зареєстровано колективний договір між адміністрацією Головного управління ДФС у Херсонській області і первинною профспілковою організацією працівників Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - Колективний договір).

Приписами статті 10 Кодексу законів про працю України визначено, що колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально- економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до п.п.2.1.3. п.2.1. Колективного договору адміністрація зобов`язується забезпечувати надання працівникам відпустки відповідно до графіків, які затверджуються роботодавцем за погодженням з первинною організацією профспілки та доводяться до відома всіх працівників

При складанні графіків ураховуються службові інтереси Адміністрації, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і роботодавцем, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Однак, судом встановлено, та не заперечувалось відповідачем у відзиві, що в порушення вищезазначених норм до графіку відпусток на 2019 рік ОСОБА_2 не включався.

Посилання відповідача, що Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надало позивачу відпустку (наказ від 30.09.2019 №386-в) з 30.09.2019 р. по 06.11.2019 р. включно, судом до уваги не приймається, так як дана відпустка була надана позивачу за 2017 рік.

Судом, встановлено, що для реалізації свого права на відпустку позивачем подано ще один рапорт (від 30.10.2019) про надання йому відпустки з 07 листопада 2019 року (за 2019 рік тривалістю 35 діб). Однак, за результатами розгляду даного рапорту, керівництво оперативного управління (структурного підрозділу, в якому проходить службу позивач) заперечує щодо його реалізації.

Отже суд, приходить до висновку, що відповідачем в порушення вищевказаних норм безпідставно не включено ОСОБА_2 у графік відпусток на 2019 рік, а отже протиправно не надано позивачу відпусту за 2019 рік, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити про наступне: частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги предмет спору та обставини даної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не надав достатньо належних та допустимих доказів щодо підтвердження правомірності своїх дій.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати розподілено відповідно до ст. 139 КАС України.

В судовому засіданні 26.12.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м.Херсон, проспект Ушакова, 75, ) про визнання дій щодо ненадання щорічної основної відпустки протиправними та зобов`язання надати щорічну основну відпустку тривалістю 35 календарних днів - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, проспект Ушакова, 75, ) щодо ненадання щорічної основної відпустки за 2019 р. тривалістю 35 календарних днів.

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, проспект Ушакова, 75, ) надати заступнику начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі майору податкової міліції ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) щорічну основну відпустку тривалістю 35 календарних днів за 2019 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м.Херсон, проспект Ушакова, 75, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп. ) грн., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28 грудня 2019 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 106020000