Справа № 520/12605/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 січня 2020 р. № 520/12605/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., ) про визнання дій протиправними зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд визнати дії протиправними та незаконними в частині несплати 30 % надбавки до пенсії, як дитині війни, починаючи з 01.01.2006 по теперішній час, не враховуючи вже виплачені кошти за рішенням суду по визначеним періодам; зобов`язати ГУПФУ в Харківській області нараховувати щомісячно до виплати 30 % надбавку до пенсії, як дитині війни; зобов`язати ГУПФУ в Харківській області здійснити перерахунок і виплату у повному обсязі недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну надбавку у розмірі 30 %, що передбачена ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", починаючи з 01.01.2006 та в подальшому довічно, з урахуванням інфляції, що мала місце протягом вказаного періоду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила. що є пенсіонеркою та відповідно до положень Закону України № 2195-IV "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року належить до соціальної категорії громадян "дітей війни" та отримувала підвищення до пенсії як "дитина війни" за рішеннями суду, проте з 19.06.2011 року відповідач почав виплачувати занижену надбавку до пенсії, в неповному обсязі. Позивач, вважає, що має право на отримання пенсії з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитина війни, відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 01.08.2006 року довічно, проте відповідач не нараховує та не сплачує в належному розмірі зазначену надбавку до пенсії, внаслідок чого позивач звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 року прийнято адміністративний позов до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, а також позивач має статус "Дитина війни", що підтверджується посвідченням. Стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-IV від 18.11.2004, якою було встановлено виплату пенсії з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, зазнала змін та Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VІІІ від 28 грудня 2014 року вказану статтю закону викладено в такій редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". Таким чином, підвищення пенсії позивачу виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, зокрема пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" №1381 від 28 грудня 2011 року, а саме: у розмірі 66,43 грн

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку відповідача та отримує пенсію за віком, має статус «Дитина війни».

Листами Головного управління Пенсійного фонду України № 3186/02.4-20 від 02.10.2019 року (а.с. 13), № 3611/02.4-20 від 18.10.2019 року (а.с. 12), № 3752/02.4-20 від 25.10.2019 року (а.с. 11), № 4001/02.4-20 від 05.11.2019 року позивачку повідомлено, що

на виконання рішення Балаклійського районного суду по справі № 2-а-4212/10 від 10.08.2010 року, їй нараховано доплату, з урахуванням виплачених сум, за період з 22 травня 2008 року по 10 серпня 2010 року в сумі 3132,99 грн. та виплачено в серпні 2011 року;

на виконання постанови Балаклійського районного суду по справі № 2-а- 1734/11 від 17.03.2011 року, управлінням Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області нараховано доплату, з урахуванням виплачених сум, за період з 19 серпня 2010 року по 17 березня 2011 року в сумі 1182,30 грн. та виплачено в червні 2011 року;

на виконання постанови Балаклійського районного суду по справі № 2-а- 6379/11 від 01.08.2011 року, якою зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війн" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб за період з 12 січня 2011 року по 18 червня 2011 року враховуючи виплачені суми, нараховано доплату в сумі 545,56 грн.

Крім того відповідач у листуванні зазначав, що відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Суд зауважує, що відповідно до розпоряджень на перерахунок пенсії наявних в матеріалах справи, відповідачем проведено нарахування доплат, з урахуванням виплачених сум на виконання рішень суду по справах № 2а-1873/19 від 10.08.2009 р., № 2-4212/10 від 10.08.2010 р., № 2-а-1734/11 від 17.03.2011 р., №2001/ 2-а-6379/11 від 01.08.2011 року.

З листа-повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 25.10.2019 року № 22648/25080-2019/07.02-08 встановлено, що постанова Балаклійського районного суду Харківської області по справі № 2001/2-а-6379/11, відповідно до п. 7 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440 прийнята для обліку та включена до першої черги задоволення вимог. Дані про рішення внесені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за № 60396835.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 18.11.2004 №2195-ІV "Про соціальний захист дітей війни" (далі - Закон №2195-ІV) дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно зі ст.6 Закону №2195-ІV (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість неї, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набув чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", та частина перша ст. 6 викладена у наступній редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Зі змісту вказаної норми вбачається, що законодавець уповноважив саме Кабінет Міністрів України визначати порядок обчислення та розмір підвищення, яке виплачується дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин з 01.02.2019) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Отже, виплата позивачу підвищення до пенсії як дитині війни проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення".

Додатково суд звертає увагу, що відповідно до п.3 ст.116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

На час виникнення спірних правовідносин постанова Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381, із змінами та доповненнями, є чинною та не скасованою, а тому підлягає застосуванню відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, у спірний період відсутні правові підстави для виплати підвищення до пенсії в іншому розмірі, ніж це передбачено діючими нормами законодавства.

Крім того суд відмічає, що зміни в редакції Закону України "Про соціальний захист дітей війни", які набули чинності з 01.01.2015, не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому підлягають застосуванню.

На залежність розмірів соціальних виплат і соціальних послуг від фінансових можливостей держави Конституційний Суд України зазначав й у своїх рішеннях від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001 та від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008, згідно яких передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Тобто, встановлення розміру щомісячної соціальної виплати дітям війни Кабінетом Міністрів України не суперечить положенням законодавства.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладено у постановах від 13.02.2018 у справі №308/12874/16-а, від 20.03.2018 у справі №466/1072/15-а, від 17.07.2018 у справі №602/58/17.

Щодо того, чи мало місце втручання у право позивача мирно володіти своїм майном (ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26.06.2014, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже змінено відповідні норми законодавства, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у спірний період у позивача немає «законних сподівань» на виплату підвищення до пенсії в іншому, ніж встановлено чинним законодавством, розмірі, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі «Великода проти України» Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Відхиляючи доводи позовної заяви, судом враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у разі проголошення скороченого рішення.

Суддя Ю.В. Зоркіна