Справа № 671/1813/19
Суддя: Ніколова С. В.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 671/1813/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 25 вересня 2019 року він вирушив з с. Гребінка Київської області до м. Бершадь Вінницької області, керуючи транспортним засобом MAN TGХ 41.540 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з причепом (реєстраційний номер НОМЕР_2 ). 26.09.2019 року він рухався на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса, 78 км., де приблизно о 02 год. 00 хв. його зупинив поліцейський роти № 1 батальйону № 1 БПП в м. Біла Церква в Київській області капрал поліції Нечупій Р.А. і звинуватив у тому, що він, ОСОБА_1 , нібито, віз вантаж, габарити якого перевищують нормативно встановлені, без відповідних дозвільних документів. Як наслідок, відносно нього, позивача, було винесено постанову, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Після цього, інспектор дозволив та не перешкоджав йому рухатися далі за маршрутом та повідомив, що протягом всього маршруту його вже ніхто не притягне до відповідальності за це адміністративне правопорушення. Позивач посилався на те, що поліцейським ОСОБА_2 Р ОСОБА_3 жодних доказів надано не було на підтвердження його винуватості у даному порушенні, що ставить під сумнів правильність прийнятих по справі рішен, а також незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Тому, просить скасувати постанову серії ЕАК № 1558314 від 26.09.2019 року.

В судове засідання позивач не з`явився, в позові просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує.

Предстаник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що 26 вересня 2019 року поліцейським роти № 1 батальйону № 1 БПП в м. Біла Церква в Київській області капрал поліції Нечупій Р.А. відносно позивача було складено постанову серії ЕАК № 1558314 від 26.09.2019 року за ст. 132-1 КУпАП. Згідно змісту даної постанови, позивача притягнуто до відповідальності за те, що він 26 вересня 2019 року о 02 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом TGX 41.540, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Scheuerle STBV, державний номерний знак НОМЕР_2 на 78 км автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса перевозив великогабаритний вантаж ширина якого перевищує 2,6 м. без відповідного дозволу від органів Національної поліції України, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху.

У зв`язку з цим до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі по 510 грн.

Статтею 132-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно з пунктом 2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі Порядок №879).

Згідно п. п. 2, 3 цього Порядку визначено, що: габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; точний габаритно-ваговий контроль - це визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку № 879).

Пунктами 12 та 13 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Згідно п.п. 18, 20, 21, 22 цього Порядку за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту. У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 25 Правил визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у п. 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Згідно ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, ст. 132-1 Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджаєх дорожньому руху, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлений у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристрої. Тобто подальший рух таких транспортних засобів категорично заборонено.

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху габаритно-ваговий контроль це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю; - перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Згідно пункту 2.4-2 Правил дорожнього руху у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

З наведених норм права вбачається, що у разі неможливості усунути причину, поліцейський проводить тимчасове затримання транспортного засобу, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто подальший рух таких транспортних засобів категорично заборонено. Доказів про затримання транспортного засобу, яким керував позивач, суду не надано.

Згідно пункту 22.5.ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодоромі Державтоінспекцією маршрутах -4,35м), за довжиною - 22м (для маршрутних транспортних засобів -25м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів - понад 44т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46т), навантаження на одиночну вісь-11т (для автобусів, тролейбусів -11,5т), здвоєні осі -16т, строєні - 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі-18т, строєні -24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м.

Згідно підпункту 7 пункту 2, пункту 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі Порядок), місцем здійснення габаритно-вагового контролю являється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до пункту 18 Порядку за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху (а саме пункту 22.5.) необхідно об`єктивно, шляхом проведення відповідних вимірювань, встановити факт переміщення транспортним засобом, зокрема у даному випадку, великогабаритного вантажу.

Відповідачем не надано суду жодних доказів фіксації правопорушення, об`єктивна сторона якого викладена в оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення та за скоєння якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме: відсутні докази того, що відповідач здійснював габаритно-ваговий контроль в місці спеціально обладнаному для здійснення габаритно-вагового контролю та мав вимірювальне обладнання, яке пройшла повірку, відсутні такі документи, як довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю; акта про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів.

Відповідачем не зазначено та ненадано доказів за допомогою якого вимірювального обладнання здійснювались виміри вантажу. Будь-яка інформація щодо повірки, атестації, отримання свідоцтва на вимірювальний прилад також відсутня.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Також суд враховує, що в оскаржуваній постанові відповідачем не зазначено ані найменування вантажу, що перевозився позивачем, ані його габаритів, за результатами вимірювання яких він дійшов висновку про те, що вантаж є великогабаритним у розумінні п.22.5 ПДР.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративних правопорушеннь, суд прийшов до висновку, що в діях позивача ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, відсутній. А тому позов підлягає задоволенню.

При цьому, суд приймає до уваги, що в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа №201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 132-1, 251, 265-2, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19, 20, 77, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Постанову поліцейського роти № 1 батальйону № 1 БПП в м. Біла Церква в Київській області капрал поліції Нечупій Руслана Анатолійовича серії ЕАК № 1558314 від 26.09.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 . Відповідачі: Батальйон патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Біла Церква, Київська область, вул. Сухоярська, 18-А; Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646.

Повне рішення складено 25.11.2019 року.

Суддя: