Справа № 522/4411/19
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

03 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/4411/19
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кравець О.О.

суддів: Коваля М.П. , Домусчі С.Д.

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою громадянина Коморських Островів ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18 березня 2019 р.. по справі № 522/4411/19 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Коморських Островів ОСОБА_1 про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В :

18.03.2019 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина Коморський островів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України.

Так у заяві від 18.03.2019 року ОСОБА_1 вказав, що з позовом згоден, права відомі, адвокат не потрібен. просить справу розглядати у його відсутність.(а.с.43)

Судовим рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18.03.2019 р. адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Коморських Островів ОСОБА_1 про примусове видворення був задоволений.

Судове рішення було отримано сторонами 18.03.2019 р.

13.12.2019 року на зазначене рішення суду адвокат Жмуд О.В. представник громадянина Коморських Островів ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, з пропуском строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно до ч.1 2, 3 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасника справи.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року апеляційна скарга була залишена без руху та наданий триденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно до звіту П`ятого апеляційного адміністративного суду копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху була направлена на електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 20.12.2019 о 14:16.

Відповідно до електронного звіту копію ухвали без руху представник відповідача Жмуд О.В. отримав 20.12.2019 року о 14:17 .

26.12.2019 року до апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Жмуд О.В. представника громадянина Коморських Островів ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, відправлене поштою 24.12.2019 року, згідно з яким відповідно до розписки громадянина Коморських Островів ОСОБА_1 не зазначено дати отримання копії оскаржуваного рішення , тому неможливо казати , що воно було отримане саме 18.03.2019 року, а перебування апелянта у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до 10.09.2019 року(дати набуття законної сили рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року по справі №522/13593/19) підтверджується вимогами ч.11-18 ст.289 КАС України та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2019 року у справі 522/13593/19, та зазначається , що після звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ОСОБА_1 перебував у важкому матеріальному положенні, та не будучи ознайомлений з матеріалами справи та з оскаржуваним рішенням, не мав змоги усвідомити юридичні наслідки ухваленого рішення, одразу звернутися за правничою допомогою та уклав 25.11.2019 р договір про надання правничої допомоги з адвокатом Жмуд О.В., звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваного рішення 03,12.2019 р.. тобто в день ознайомлення з матеріалами справи.

Окремо зазначалось , що розписка ОСОБА_1 про отримання копії оскаржуваного рішення взагалі не може прийматись судом до уваги ,як доказ вручення йому цього рішення, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не володіє українською мовою, а розписка про отримання копії рішення складена від імені ОСОБА_1 українською мовою, заява перекладача з цього приводу відсутня,за своїм змістом розписка ОСОБА_1 дублює розписку представника ДМС, в тому числі і граматичні помилки і використання російських слів, що вказує на те, що вона була переписана з розписки представника ДМС без усвідомлення змісту написаного.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Жмуд О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження -відмовлено та продовжено громадянину Коморських Островів ОСОБА_1 строк усунення недоліків апеляційної скарги, встановлений ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року, до 02 січня 2020 року.

Згідно до звіту П`ятого апеляційного адміністративного суду копія ухвали про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги була направлена на електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 27.12.2019 о 16:30.

Відповідно до електронного звіту копію ухвали без руху представник відповідача Жмуд О.В. отримав 27.12.2019 року о 16:30 .

Відповідно до супровідного листа П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року копію ухвали про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги представник відповідача адвокат Жмуд О.В. отримав 28.12.2019 року.

02.01.2020 року представник відповідача адвокат Жмуд О.В. надав до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи аналогічними доводами викладеними у клопотанні про поновленні строку від 26.12.2019 року.

Апеляційний суд ,розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважає, що воно не підлягає задоволенню ,у зв`язку із наступним:

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (див., рішення у справі "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62 та у справі "Воловік проти України" (Volovik v. Ukraine) від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03.).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі Guйrin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37).

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. рішення у справі Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, p. 3255, § 45).

Оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (див., mutatis mutandis, рішення у справі Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97, § 37, ECHR 2001-I; та у справі Zvolskэ and Zvolskб v. the Czech Republic, заява № 46129/99, § 51, ECHR 2002-IX).

Спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, рішення у справі Monnell and Morris v. the United Kingdom від 2 березня 1987 року, Серія A № 115, p. 22, § 56, і рішення у справі Helmers v. Sweden від 29 жовтня 1991 року, Серія A № 212-A, p. 15, § 31); вимоги до прийнятності апеляції щодо суті закону мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги (рішення у справі Levages Prestations Services v. France від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (див. рішення у справі "Мельник проти України" (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, від 28 березня 2006 року).

Згідно ч. 5 ст.242 КАС України ,при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5 та 6 ст.13 Закону України, від 02.06.2016, № 1402-VIII "Про судоустрій і статус судді" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно із правовим висновком ,зробленим в ухвалі Верховного Суду від 13.03.2018 року по справі № 800/474/17 , строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Згідно із правовим висновком ,зробленим в ухвалі Верховного Суду від 21 грудня 2019 року по справі №189/1033/19 ( адміністративне провадження №К/9901/33990/19) , у справах категорії, які є терміновими в розумінні КАС України, надзвичайно важливим в аспекті реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження є дотримання судом першої інстанції порядку проголошення та вручення (надсилання) копій судових рішень, визначеного частиною другою статті 271 КАС України. Недотримання судом першої інстанції цього порядку може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням інших фактичних обставин.

Апеляційний суд ,оцінюючи доводи, зазначені у клопотанні , вважає, що розписка громадянина Коморських Островів ОСОБА_1 про отримання копії рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18.03.2019 р.( а.с.53), була зроблена власноручно на одному аркуші із розпискою представника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області , яким зазначено дату отримання копії оскаржуваного рішення саме 18.03.2019 року, тому у разі , якщо б вказаний аркуш не був єдиним процесуальним документом, а ОСОБА_1 не погодився із датою 18.03.2019 року та вчинив цю дію іншою датою - він мав це зазначити у тексті та/або додати до апеляційної скарги докази отримання судового рішення іншою датою.

Доводи представника апелянта ,що ОСОБА_1 не розумів змісту заяви, а також доводи , що укладення 25.11.2019 року між АБ «Віталія Досковського» та ОСОБА_1 договору про надання правничої допомоги та невчасне ознайомлення з матеріалами справи адвокатом Жмуд О.В. та невчасне отримання адвокатом копії судового рішення 03.12.2019 року є поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження - не приймаються судом до уваги, так як ОСОБА_1 є дієздатною особою, заява про отримання судового рішення була написана власноручно ,а докази, що заява була підроблена та/або написана під тиском - відсутні у матеріалах справи.

Твердження представника апелянта ,що ОСОБА_1 не володіє українською мовою, а розписка про отримання копії рішення складена від імені ОСОБА_1 українською мовою, та що вона була переписана з розписки представника ДМС без усвідомлення змісту написаного спростовується матеріалами справи ,у тому числі, заявами ОСОБА_1 від 18.03.2019 року на французькій мові (а.с.44) та за допомогою перекладача на українській мові ( а.с.43) ідентичного змісту , в яких він вказав, що з позовом згоден, права відомі, адвокат не потрібен. просить справу розглядати у його відсутності.

За вищевказаними заявами можна дійти до висновку , що апелянт володіє українською мовою в межах достатніх для написання та розуміння власноручно складених заяв, а вирішивши захищати себе самостійно та зазначивши ,що адвокат не потрібен , мав змогу усвідомити юридичні наслідки ухваленого рішення до укладення 25.11.2019 р. договору про надання правничої допомоги з адвокатом Жмуд О.В.

Таким чином, доводи наведені у клопотанні про поновлення строку не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ,навіть ,за припущенням поважності пропуску процесуального строку в період з 18.03.2019 року по 10.09.2019 року,доказів якого у повному обсязі не надано.

Відповідно до ч.1 п. 4 ст. 299 КАС України, якщо скаржником у строк, визначений судом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Таким чином, апеляційний суд , враховуючі вищенаведені обставини, практику ЄСПЛ, правові позиції Верховного Суду , керуючись принцами адміністративного судочинства, доходить до висновку ,що право на суд,в контексті апеляційного оскарження судового рішення , не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги, правила регулювання строків для подання апеляційної скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності,а відповідач повинен був розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відкриття апеляційного провадження без достатніх правових підстав крім порушення принципу юридичної визначеності та норм процесуального закону буде ставити апелянта у нерівне становище у порівнянні з іншими особами.

Апелянт та його представник не виконали вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2019 р., не надали разом із відповідним клопотанням належних, достатніх ,допустимих та достовірних доказів поважності причин пропуску строку з 10.09.2019 року по 13.12.2019 року, а тому враховуючи ,що у апелянта закінчився строк, для надання вказаних доказів , а наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, апеляційний суд доходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст.3, 243, 248, 250, 298, 299, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,- апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою громадянина Коморських Островів ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18 березня 2019 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Домусчі С.Д.