Справа № 462/2847/16-а
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/2847/16-а Провадження № 2-а/450/61/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Львівській області Марочканича Василя Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати протиправними дії інспектора Марочканича В.В. щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ; скасувати постанову від 27 грудня 2015 року серії ПСЗ № 123061 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вказана постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконною та безпідставною, оскільки винесена з порушенням, встановленого КУпАП порядку притягнення до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова, всупереч вимогам статей 258, 276 КУпАП винесена на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановою Верховного суду від 31.01.2019 року задоволено частково касаційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції; постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.02.2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 26.03.2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

28.03.2019 року на адресу суду надійшло клопотання про заміну відповідачів, які протягом розгляду справи змінили реквізити.

Відповідачі відзиву на позовну заяву суду не надіслали.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У клопотанні від 28.03.2019 року позивачка зазначає, що відповідно до ст.ст.122, 123 КАС України строк звернення до адміністративного суду з позовом нею не пропущено, оскільки про оскаржувану постанову вона дізналась 13.05.2016 року, отримавши виклик державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області вих. №09-26/13-5 від 04.05.2016 року із зобов`язанням 11.05.2016 року з`явитись до державного виконавця для примусового виконання постанови серії ПСЗ №123061 від 27.12.2015 року.

Враховуючи вищенаведене, у відповідності до вимог ст.ст.118-123 КАС України слід задоволити клопотання позивача та поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, визнавши причини пропуску такого поважними.

27 грудня 2015 року відповідачем, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 123061, якою ОСОБА_1 визнано винною за частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

З копії постанови вбачається, що 27 грудня 2015 року о 14 год. 15 хв. у місті Львів, по вулиці Городоцька, 319, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY», номерний знак « НОМЕР_1 », здійснила зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів та не мала при собі (не пред`явила) посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила вимоги підпунктів 15.9 (е), 2.1 (а,ґ) Правил дорожнього руху України.

Положеннями ст. 222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач зазначає, що 27 грудня 2015 року о 14 год. 15 хв. у місті Львів, по вулиці Городоцька, 319, не керувала автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY», номерний знак « НОМЕР_1 », не здійснювала зупинку ближче 30 м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, а тому не вбачала підстав для надання працівникам поліції посвідчення водія і поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, таким чином правил дорожнього руху не порушувала.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від З0 червня 1993 року №3353-ХІІ, водій зобов`язаний водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Проте, представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не надіслав відзив на адміністративний позов.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог правил дорожнього руху.

Окрім того, відповідачем не доведено факту наявності чи відсутності у позивача страхового поліса під час його перевірки інспектором патрульної поліції, у зв`язку із чим не з`ясовано наявності підстав для винесення оскаржуваної постанови щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху, у зв`язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами ж жодних доказів правомірності винесеної постанови представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом.

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати протиправними дії інспектора Марочканича В.В. щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Постанову серії ПСЗ № 123061 від 27 грудня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяІ. І. Мельничук