Справа № 214/8102/19
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/8102/19
2-а/214/295/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Пахолюка Дмитра Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом 30 жовтня 2019 року, в якому просить суд: скасувати постанову серії ДПО18 №77605 від 23 жовтня 2019 року по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначає наступне. 23 жовтня 2019 року інспектором ПП у відношенні позивача винесено постанову про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі 425 грн. У постанові зазначено, що позивач, керуючи 22 жовтня 2019 року о 14.05 год. транспортним засобом марки ВАЗ 21099, р/н НОМЕР_1 , порушив п.16.6 ПДР України. З вказаною постановою він категорично не згоден, викладені в ній обставини не відповідають дійсності, постанова складена з порушенням вимог, встановлених КУпАП. Так, у постанові зазначається, що керуючи транспортним засобом у м. Кривий Ріг на перехресті вулиць Святогорівська та Нікопольське шосе, здійснюючи поворот ліворуч, він нібито не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався у попутному напрямку - прямо, чим саме й порушив ПДР України. Зазначає, що здійснюючи поворот на даному перехресті, він не створив ніякої небезпеки для зустрічного транспортного засобу, адже автомобіль, який стояв в попутному напрямку на перехресті не здійснював рух і водій знаходячись у вищевказаному автомобілі махав йому рукою, щоб він проїжджав. На його думку, даний автомобіль знаходився в аварійному стані, а тому він прийняв рішення здійснити рух, аби не створювати затори на перехресті. Після цього, приблизно на відстані в 1 км від вищевказаного перехрестя, його зупинили поліцейські та звинуватили у порушенні ПДР України. На дане звинувачення він привів свої доводи та пояснив ситуацію, а отже і свою невинуватість. Тоді ж він попросив поліцейських надати докази правопорушення відео, на що поліцейські показали йому невідомий пристрій, схожий на мобільний телефон, який знімав не в автоматичному режимі, порушуючи ст.40 Закону України «Про національну поліцію». Також зазначає, що на даному відео доказі нічого не зрозуміло та не відповідає дійсності. Підкреслює, що в оскаржуваній постанові інспектором не дотримано норми ст.283 КУпАП, в якій зазначено, якщо співробітник поліції не вказує в постанові, яким технічним приладом було зафіксовано адміністративне правопорушення, така постанова є незаконною. Ігноруючи його доводи, поліцейськими все ж таки було складено відносно позивача постанову. Окрім і значеного, вважає, що постанова має бути скасована у зв`язку із порушенням інспектором процесуальних вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-i кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Стаття 69 КАС України визначає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Відповідно до ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень останній не може посилатися на докази, які не були покладені, в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Так, інспектором, в силу власної суб`єктивності та упередженості, зухвалої поведінки не було прийнято до уваги висловлені позивачем доводи та відхилено докази на які посилався він. Також відповідачем було відзняте на фото-, відео приладах фіксацію порушення, про що було повідомлено. Свідків скоєння адміністративного правопорушення чи перегляду відео - залучено не було. Обвинувачення ґрунтується лише на словах інспектора, докази належним чином не оформлені.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно із заявою, просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, пред`явлені вимоги підтримав.

Відповідач інспектор Пахолюк Д.Ю. в судові засідання не прибув, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до позиції, викладеної у відзиві на позов, зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог., вважає винесену постанову законною. Свої заперечення мотивував наступним. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до п.16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Так, поліцейським ОСОБА_2 під час патрулювання 22 жовтня 2019 року було помічено транспортний засіб марки ВАЗ 21099, р/н НОМЕР_1 , в м. Кривому Розі під керуванням водія ОСОБА_1 , який керуючи вказаним автомобілем на регульованому перехресті, виконуючи поворот ліворуч не надав перевагу в русі транспортним засобам, які рухались в попутному напрямку прямо, чим порушив п.16.6 ПДР України. Даний транспортний засіб було зупинено з дотриманням ПДР України. Згідно зі ст.251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як слідує зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Після того, як було даний транспортний засіб зупинено, відповідач підійшов до позивача, представився згідно з п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», після чого згідно з п. 1.1 та п.2 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" повідомив про ведення відеофіксації та назвав причину зупинки. Після чого попросив позивача пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду справи. Зачитав позивачу його права, зазначені у ч.1 ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Після з`ясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №776051 від 23 жовтня 2019 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи. Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст.287-289 КУпАП, що підтверджується записом з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського.

Щодо твердження позивача, що відеозапис на якому зафіксовано факт вчинення ним правопорушення, а саме те як позивач повертаючи ліворуч на регульованому перехресті вул. Нікопольське шосе та вул. Святогеоргіївська в м. Кривому Розі не надав перевагу в русі транспортним засобам, що рухалися в зустрічному напрямку, є неналежним та незаконно здобутим зазначив, що відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Виходячи з вищевикладеного вважає, що відеозапис на якому зафіксовано факт правопорушення та який додається до відзиву є належним та здобутий законим шляхом.

Щодо твердження позивача, що ним не було вчинено адміністративного правопорушення, за яке його в подальшому було притягнуто до відповідальності відповідач зазначив, що на відеозаписі з автомобільного відеореєстратора поліцейського, який був доказом при розгляді справи позивача та котрий додається до відзиву на DVD-диску, чітко вбачається як позивач вчиняє порушення п.16.6 ПДР України, не надаючи дорого автомобілю та котрий через дії позивача зменшив швидкість. Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції, повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказі, висновків експертів. Згідно зі ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Отже, відповідач вважає, що ним винесено постанову згідно ст. 58 КУпАП, яка встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, а також ст.33 КУпАП, у якій зазначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано. По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

З огляду на характер спору, визначені процесуальні строки розгляду справи та не заявлення сторонами про свою участь в судовому засіданні, суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності.

Під час розгляду справи судом досліджені наступні докази: постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, диск DVD-R з фрагментами відеозаписів.

Відповідно до ст.73 КАС України, суд вважає належними доказами постанову, диск з фрагментами відеозаписів, так як вони стосуються факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності, накладення адміністративного стягнення та мають відношення до справи.

З огляду на те, що в силу п.9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором ПП зафіксовано у встановленому законом порядку, про його здійснення позивача попереджено (фрагменту запису № «…1613»), суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову, диск з фрагментами відеозаписів, які одержані з дотриманням вимог КАС України.

Згідно зі ст.75 КАС України, постанову, диск з фрагментами відеозаписів суд вважає достовірними доказами.

На підставі ст. 6 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

22 жовтня 2019 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21099, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі в районі регульованого перехрестя вул. Свято-георгіївська та Нікопольське шосе в м. Кривому Розі. При цьому останній в районі регульованого перехрестя вул. Свято-георгіївська та Нікопольське шосе в м. Кривому Розі, повертаючи ліворуч, не надав перевагу в русі транспортним засобам, що рухались прямо. Вказані обставини встановлено судом на підставі відеозапису.

23 жовтня 2019 року інспектором полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Пахолюком Д.Ю. винесено постанову серії ДПО18 №776051 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, із накладенням штрафу в розмірі 425 грн.

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 22 жовтня 2019 року приблизно о 14.05 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21099, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі в районі регульованого перехрестя вул. Свято-георгіївська та Нікопольське шосе в м. Кривому Розі, повертаючи ліворуч, не надав перевагу в русі транспортним засобам, що рухались прямо, чим порушив п.16.6 ПДР України. Правопорушення зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi та боді-камеру.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення, зробленим без зауважень чи заперечень. Не визнаючи факт вчинення адміністративного правопорушення та вважаючи неправомірною винесену відповідачем постанову, позивач звернувся до суду.

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КАС України, КУпАП, ПДР України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.22 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, з огляду на скорочений порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких здійснюється на місці вчинення правопорушення, під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним порушенням, а відтак доводи позивача в цій частині суд вважає безпідставними.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено ст.280 КУпАП, предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з`ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Аналізуючи наведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть.

Приписами п.16.6 ПДР України, який визначає порядок руху на регульованому перехресті, передбачено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З фрагмента відеозапису на диску DVD-R, долученого до відзиву відповідачем, вбачається, що під час виконання маневру повороту ліворуч на автодорозі в районі регульованого перехрестя вул. Свято-георгіївська та Нікопольське шосе в м. Кривому Розі, водій автомобіля марки ВАЗ 21099, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 дійсно не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі прямо, чим створив перешкоду для його руху та змусив водія застосувати гальмування аби уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 .

Таким чином, при винесені постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем вірно з`ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення. При цьому, інспектор знаходився при виконанні своїх службових обов`язків та оцінивши докази виніс постанову в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений законом.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності поза розумним сумнівом є свідченням доведеності наявності в діях позивача інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Інші доводи позивача ґрунтуються на тлумаченні норм права на власний розсуд. Жодних порушень прав позивача, як б свідчили про упереджене ставлення відповідача до нього чи необ`єктивний розгляд справи, судом не встановлено.

Встановивши у судовому засіданні ту обставину, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпАП, суд вважає, що підстави для задоволення пред`явлених ним вимог відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст.ст.2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Пахолюка Дмитра Юрійовича (м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Прасолов