Справа № 300/2224/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду в частині
"03" січня 2020 р. Справа № 300/2224/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: судді Микитин Н.М.,
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,
за участю представника позивача Витвицької В.Д.,
представника відповідача Яремака Т.І.
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено на 03.12.2019 підготовче засідання.
Представником позивача 30 грудня 2019 року поштовим зв`язком подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.
Представник позивача в судовому засіданні подану заяву підтримала просила поновити строк звернення до суду у частині заявлених позовних вимог.
Представник відповідача щодо задоволення заяви заперечив, звернув увагу суду на не надання доказів про відсутність коштів для сплати судового збору, а також на те, що позивач первинно звернувся до суду через три місяці після отримання оскаржуваних рішень та вимоги.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для залишення частини позовних вимог без розгляду, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншим законом.
Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.
За положеннями частини другої статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску має право оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.
Положеннями ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
Отже вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою про сплату недоїмки, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.
Таким чином, при оскарженні рішення(вимоги) податкового органу, прийнятого в межах Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовується 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові №0740/1050/18 від 17.07.2019р.
Отже, граничним строком звернення позивача в частині вищезазначених позовних вимог є щонайбільше 10.05.2019 року, натомість ДП "Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№118)" звернулося до суду 13.11.2019 року, тобто з порушенням строку звернення до суду.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997 р.) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 р. (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані".
Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Суд зазначає, що дотримання строків звернення до суду з позовною заявою є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Це дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.
Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено будь-яких поважних причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами. Посилання представника ДП "Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№118)" на відсутність коштів для сплати судового збору, заходи оптимізації діяльності підприємства, скорочення посади юриста у штаті підприємства не підтверджені жодними доказами, більш того, самі по собі такі підстави суд не вважає поважною обставиною пропуску строку звернення до суду, оскільки КАС України передбачає механізм реалізації права на звернення до суду без сплати судового збору (як то звільнення від сплати судового збору чи відстрочення його сплати за наявності скрутного матеріального стану).
Щодо посилання позивача на первинне звернення до суду у липні 2019, та повернення позовної заяви ухвалою суду від 09.08.2019 № 300/1550/19, то суд звертає увагу на пропуск 10-денного строку і при первинному зверненні до суду та відсутності заяви про поновлення строку звернення до суду, що підтверджується даним Діловодства спеціалізованого суду. Також, суд констатує порушення позивачем десятиденного строку оскарження і після отримання вищезазначеної ухвали, оскільки з цим позовом підприємство звернулося тільки 13.11.2019.
Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до ч.5 ст. 240 КАС України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням)
Відтак частина судового збору, сплачена позивачем відповідно до платіжного доручення № 19 від 06.11.2019 в розмірі 4853,17 грн (а.с.3), підлягає поверненню з державного бюджету.
Керуючись Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та ст. ст. 118, 120, 122, 123, 240, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Повернути державному підприємству "Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№118)" з державного бюджету частину сплаченого судового збору в сумі 4853,17 грн (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят три гривні 17 копійок).
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Учасники справи:

Позивач - державне підприємство "Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№118)" (, с. Тростянець, Долинський район, Івано-Франківська область,77512);

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018)

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 06.01.2020