Справа № 1.380.2019.004252
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004252
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.;

за участю представника позивача Галушки А.М.,

представника відповідачів Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області, Городоцького міського голови Львівської області Кущака Романа Васильовича про визнання протиправним та нечинним акту органу місцевого самоврядування, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Городоцької міської ради Львівської області (далі Городоцька МР, відповідач 1), Городоцького міського голови Львівської області Кущака Романа Васильовича (далі Кущак Р.В., відповідач 2) в якому просить:

- визнати бездіяльність Городоцького міського голови Львівської області Кущака Романа Васильовича щодо розгляду колективної заяви громадян, в т.ч. ОСОБА_1 від 25.06.2019 протиправною;

- визнати протиправним та нечинним з моменту затвердження рішення Городоцької міської ради Львівської області від 25.06.2019 №2175 «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 №2290 «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області».

Ухвалою від 27.08.2019 відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані наступним, що ОСОБА_1 володіє нерухомим майном на території м.Городок. Разом з іншими суб`єктами господарювання ним було подано колективну заяву до Городоцького міського голови Львівської області Кущака Р.В. та Городоцької міської ради Львівської області у якій було надано зауваження та пропозиції щодо оприлюдненого 25.04.2019 Городоцькою міської ради Львівської області проекту регуляторного акту, а саме щодо проекту рішення Городоцької міської ради Львівської області «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 №2290 «Про затвердження податку на майно в м.Городок Львівської області»». Дану заяву було зачитано під-час пленарного засідання та передано для розгляду міському голові Кущаку Р.В. Проте, як зазначає позивач, вказана заява не була розглянута та відповідно не врахована при прийнятті цього ж дня протиправного на його думку рішення №2175, яким було затверджено вищевказаний проект рішення міської ради. Окрім цього, зазначено, що станом на 19.08.2019 міський голова Клок В.Й. протиправно, на його переконання, не отримав відповіді по результату розгляду означеної колективної заяви від 25.06.2019.

Також позивач вказує, що повідомлення про оприлюднення регуляторного акта проекту оскаржуваного рішення «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020рік» оприлюднене 25.04.2019 є нікчемним, оскільки відповідальний підрозділ міської ради щодо розробки регуляторного акту та найменування запланованого для розроблення акту були визначені 22.05.2019, а також не відповідає вимогам ст.ст. 7, 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». На думку позивача, не виконання відповідачем вимог зазначеного Закону призвело до неналежної про інформованості громадськості про зміст запланованого для прийняття регуляторного акту, належного його обговорення, а також порушення відповідачами основних принципів державної регуляторної політики та вимог Податкового кодексу України. Крім цього, ставки податку на нерухоме майно, встановлені оскаржуваним рішенням, на переконання міського голови Клока В.Й., є економічно необґрунтованими та в декілька разів більші від пропонованих у колективній заяві, а також найбільшими серед аналогічних ставок, що діють на територіях громад Львівської області.

30.09.2019 за вх. №35103 представником відповідачів надано відзив на позовну заяву. Позовну заяву вважає необґрунтованою та неаргументованою. Вказує що «Повідомлення про оприлюднення регуляторного акту проекту рішення Городоцької міської ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік» було оприлюднене на офіційному веб-сайті Городоцької міської ради 25.04.2019, а сам проект рішення 26.04.2019. Водночас, впродовж 30 днів тривав прийом пропозицій та зауважень стосовно проекту регуляторного акту (до 25.05.2019), і за відповідний час пропозицій та зауважень не надходило. Вказує, що при оприлюдненні проекту Городоцькою міською радою було дотримано всіх вимог закону щодо його змісту, та наповнення, а допущена технічна помилка на яку покликається позивач, жодним чином не вплинула на зміст самого документа. Щодо затвердження плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, зазначено, що регуляторним органом є Городоцька міська рада та її виконавчі органи. Проте, рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради №89 План діяльності з підготовки проектів регуляторним актів на 2019рік було затверджено 24.04.2019, тобто як передбачено законом, не пізніше наступного дня оприлюднення проекту, а не 22.05.2019, як зазначає позивач. Також, регуляторний акт був підписаний уповноваженою на те особою, оскільки повноваження з організаційного забезпечення здійснення державної регуляторної політики згідно з рішенням сесії Городоцької міської ради №1553 покладені на заступника міського голови Попка С.Р. при прийнятті оскаржуваного рішення аналіз регуляторного впливу був розроблений та розміщений на веб-сайті Городоцької міської ради, а проект регуляторного акта був оприлюднений у передбачений Законом термін.

Враховуючи наведене, представник відповідачів вважає, що Городоцька міська рада законно прийняла оскаржуване рішення. стосовно колективного звернення, то воно було подане на розробку проекту регуляторного акту, а депутату Городоцької МР, який зачитав його зміст на пленарному засіданні, тобто дане звернення не могло бути враховане при розроблені проекту оскаржуваного рішення. Крім того на думку представника позивача, воно не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян».

ОСОБА_1 11.10.2019 за вх. №37044 надав відповідь на відзив. Зазначає, що представником відповідачів не підтверджено та не надано доказів того, що на подання пропозицій та зауважень до проекту регуляторного акту встановлений 30-ти денний строк. Вказує на порушення Городоцькою міської ради законодавства України, яке чітко дає визначення терміну регуляторний орган і не наділяє органи місцевого самоврядування повноваженнями надавати функції регуляторного органу їх виконавчим органам. Зазначає, що у своїх запереченнях представник відповідачів не покликається на відповідні норми права, які б підтверджували його трактування порядку розгляду заяв громадян. Водночас представник відповідачів не вказав із посиланням на документи, що ОСОБА_2 чи Городоцькою міською радою прийнято рішення, яким відхилені пропозиції та зауваження зазначені в заяві від 25.06.2019 зачитаної депутатом.

24.10.2019 ухвалою без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 05.11.2019 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог.

11.11.2019 за вх.№41678 представником відповідачів було надано додаткові пояснення щодо позову. Окрім іншого, на заперечення позовних вимог зазначає, що виконавчі органи міської ради у разі їх створення, належать до органів місцевого самоврядування та також є регуляторними органами в силу ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Також не заперечує того факту, що 24.04.2019 рішенням виконавчого комітету №89 було затверджено план діяльності з підготовки проектів регуляторних актів на 2019 рік», який в подальшому було затверджено рішенням сесії Городоцької міської ради від 22.05.2019. Враховуючи, що виконавчий комітет Городоцької міської ради є виконавчим органом ради, він також є і регуляторним органом Городоцької міської ради , який вправі затверджувати плани діяльності з підготовки проектів регуляторних актів. Отже, план діяльності з підготовки проектів регуляторних актів на 2019 був затверджений регуляторним органом не 22.05.2019, як про це вказує позивач а 24.04.2019. Відповідно до ст. 7 Закону, якщо регуляторний орган готує або розглядає проект регуляторного акта, який не внесений до затвердженого цим регуляторним органом плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, цей орган повинен внести відповідні зміни до плану не пізніше десяти робочих днів з дня початку підготовки цього проекту або з дня внесення проекту на розгляд до цього регуляторного органу, але не пізніше дня оприлюднення цього проекту». План діяльності з підготовки проектів регуляторних актів на 2019 рік затверджено 24.04.2019. Повідомлення про оприлюднення регуляторного акта проекту рішення Городоцької міської ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020рік» оприлюднено 25.04.2019.

Вважає, що Городоцька міська рада при оприлюднені повідомлення про оприлюднення регуляторного акта проекту рішення Городоцької міської ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки на 2020рік» дотрималася вимог передбачених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Крім того, законом не заборонено затвердження Плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів на наступний календарний рік після 15 грудня поточного року. Єдиною вимогою, визначеною законом є внесення відповідних змін до плану не пізніше десята робочих днів з дня початку підготовки цього проекту або з дня внесення проекту на розгляд до цього регуляторного органу, але не пізніше дня оприлюднення цього проекту, яку Городоцькою міською радою дотримано. Щодо посилань позивача на ст. 23 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» що стосується зауважень та пропозицій висловлених депутатами місцевих рад на сесіях ради, то такі вважає недоречними, так як зауважень з боку депутата ОСОБА_3 , який зачитував колективну заяву, висловлено не було.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідачів проти позову заперечила, з доводів викладених у відзиві та поясненнях, просила у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.06.2019 на ХХХІ сесії сьомого скликання Городоцької міської ради було прийнято Рішення №2175 «Про внесення змін до рішення сесії від 28012015 №2290 «Про затвердження податку на майно в м.Городок Львівської області». Вказаним рішенням було внесено зміни в рішення сесії міської ради від 28.01 2015 №2290 «Про затвердження податку на майно в м.Городок Львівської області» - зокрема п.п. 2.1 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» в розділ 6 «Ставки податку» Положення про податок на майно, відмінне від земельної ділянки». Дане рішення вступає в дію 01.01.2020 та буде чинним до 31.12.2020.

Не погодившись з проектом вказаного рішенням, позивач разом із групою фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб м.Городка звернулися до Городоцької міської ради Львівської області, Городоцького міського голови Львівської області Кущака Р.В із зверненням, в якому просили внести зміни до проекту рішення міської ради від 28.01.2015 №2290.

Проте на момент розгляду справи, дане звернення відповідачами не було розглянуто. Позивач вважаючи бездіяльність відповідача щодо не розгляду вказаного звернення протиправним, а вказане рішення нечинним, прийнятим з порушеннями норм законодавства та без урахування викладених у зверненні пропозицій звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

За приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із змісту зазначеної норми процесуального закону, передумовою звернення до суду є суб`єктивне переконання особи (позивача) у порушенні її прав суб`єктом владних повноважень у конкретних публічно - правових відносинах. Тобто, переконання у тому, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї оскаржуваним рішенням протиправно покладено певний обов`язок. При цьому, у разі відповідного звернення юридичної особи суд при розгляді справи надає оцінку доводам щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах.

Такий висновок повністю узгоджується із нормами ч. 1 ст. 2 КАС України, в силу яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Аналіз положень ч. 1 ст. 2 КАС України свідчить, що завдання адміністративного судочинства визначаються через: мету судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, факт порушення повинен мати місце саме у публічно правових відносинах позивача із відповідачем (суб`єктом владних повноважень), при здійсненні останнім владних управлінських функцій.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо при розгляді справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача, то навіть у разі, якщо рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстави для задоволення позову та їх скасування відсутні. Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Зазначений висновок повністю узгоджується із практикою Верховного Суду України. Так, у постанові від 10.04.2012 року (справа № 21-1115во10) Верховний Суд зазначив, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).

Згідно з ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.

Згідно з ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Статтею 25 цього Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Тобто, органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зпу справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 4 КАС України, нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

25.06.2019 року Городоцькою міською радою прийнято рішення №2175 «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 року №2290 «Про затвердження податку на майно в м.Городок Львівської області». Даним рішенням було внесено зміни в рішення сесії міської ради від 28.01.2015 року №2290 «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області», а саме визначено внесено зміни п.п.2.1 «Податок на нерухоме майно, відмінне віз земельної ділянки» в розділ 6 «Ставки податку» Положення про податок на майно, відмінне від земельної ділянки» встановлено, що рішення вступає в дію з 1.01.2020 року і діє до 31.12.2020.

Вказане рішення встановлює та змінює норму права, має локальний характер, та розраховане на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, відповідно є нормативно-правовими актами.

Із цього випливає, що спірне рішення застосоване відносно прав, свобод та інтересів не обмеженого кола осіб (членів відповідної територіальних громад), які безумовно мають право приймати участь у судовому розгляду під час його оскарження.

Водночас Конституційний суд України в рішенні від 14.12.2011 у справі № 19-рп/2011 зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Стаття 264 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) до визначає особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 9 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Суд звертає увагу на те, що особливості у способі судового захисту в даній категорії справи визначений наведеною нормою та встановлює можливість закладення позивачем вимоги про визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним (повністю або в окремій його частині).

Тобто, під час оскарження нормативно-правового акту, належним способом захисту є визнання такого протиправним та нечинним, натомість позивач просить визнати оскаржуване рішення протиправними та такими, що не набуло чинності.

Відтак, суд робить висновок, що закладення позивачем вимог про визнання рішення таким, що не набуло чинності, суперечить вищенаведеній нормі та, відповідно, не може бути задоволено, оскільки такого способу відновлення порушеного права не перебачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 3 ст. 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Таким чином, визначальним при вирішені даного спору є встановлення чинності оскаржуваного рішення.

Щодо посилання позивача на те, що повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020рік» є таким, що не подане, оскільки не спонукає громадян до дій, то суд зазначає таке.

Городоцькою міською радою 25.04.2019 розміщено «Повідомлення про оприлюднення регуляторного акта проекту рішення Городоцької міської ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік» на офіційному веб-сайті Городоцької міської ради.

26.04.2019 було розміщено на офіційному сайті Городоцької міської ради у розділі «Регуляторна політика» розділу «Публічна інформація» сам проект рішення міської ради «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 №2290 «Про затвердження податку на майно в м.Городок Львівської області»

Впродовж 30 календарних днів тривав прийом пропозицій та зауважень стосовно проекту регуляторного акта (до 25.05.2019). За відповідний час пропозицій та зауважень не надходило, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», забезпечення здійснення державної регуляторної політики включає в тому числі і оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю.

Статтею 8 Закону передбачено, що стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу.

Розробник проекту регуляторного акта при підготовці аналізу регуляторного впливу повинен:

-визначити та проаналізувати проблему, яку пропонується розв`язати шляхом державного регулювання господарських відносин, а також оцінити важливість цієї проблеми;

-обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв`язана за допомогою ринкових механізмів і потребує державного регулювання;

-обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв`язана за допомогою діючих регуляторних актів, та розглянути можливість внесення змін до них;

-визначити очікувані результати прийняття запропонованого регуляторного акта, у тому числі здійснити розрахунок очікуваних витрат та вигод суб`єктів господарювання, громадян та держави внаслідок дії регуляторного акта;

-визначити цілі державного регулювання;

-визначити та оцінити усі прийнятні альтернативні способи досягнення встановлених цілей, у тому числі ті з них, які не передбачають безпосереднього державного регулювання господарських відносин;

-аргументувати переваги обраного способу досягнення встановлених цілей;

-описати механізми і заходи, які забезпечать розв`язання визначеної проблеми шляхом прийняття запропонованого регуляторного акта;

-обґрунтувати можливість досягнення встановлених цілей у разі прийняття запропонованого регуляторного акта;

-обґрунтовано довести, що досягнення запропонованим регуляторним актом встановлених цілей є можливим з найменшими витратами для суб`єктів господарювання, громадян та держави;

-обґрунтовано довести, що вигоди, які виникатимуть внаслідок дії запропонованого регуляторного акта, виправдовують відповідні витрати у випадку, якщо витрати та/або вигоди не можуть бути кількісно визначені;

-оцінити можливість впровадження та виконання вимог регуляторного акта залежно від ресурсів, якими розпоряджаються органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи, які повинні впроваджувати або виконувати ці вимоги;

-оцінити ризик впливу зовнішніх чинників на дію запропонованого регуляторного акта; обґрунтувати запропонований строк чинності регуляторного акта;

-визначити показники результативності регуляторного акта;

-визначити заходи, за допомогою яких буде здійснюватися відстеження результативності регуляторного акта в разі його прийняття.

Аналіз регуляторного впливу підписується розробником проекту регуляторного акта, а в разі якщо розробником проекту є регуляторний орган, інший орган, установа чи організація - керівником цього органу, установи чи організації.

Вказана правова позиція відповідає правовому висновку викладеному в постанові Верховного Суду від 08.08.2019 № 810/1354/18, де також зазанчено наступне: «Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його не дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття..… За принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.»

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, пункт 58 зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 ЄКПЛ зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija проти Іспанії від 09.12.1994, № 303-A, пункт 29).

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що при оприлюдненні проекту рішення Городоцької МР «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області», Городоцька МР дотрималася всіх вимог закону щодо його змісту та наповнення, поряд з тим була допущена технічна описка, яка жодним чином не вплинула на зміст документу, поза як посилання на сайт Городоцької МР Львівської області, поштова та електронна адреса Городоцької МР назва та структура проекту рішення сформульовані правильно, що дозволяє громадян, підприємствам установам та організаціям, яких стосується даний акт звернутися до Городоцької МР зі своїми пропозиціями та зауваженнями щодо розміщеного на сайті Городоцької МР проекту регуляторного акту.

Щодо затвердження плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 7 Закону України « Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»: «Регуляторні органи затверджують плани діяльності з підготовки ними проектів регуляторних актів на наступний календарний рік не пізніше 15 грудня поточного року, якщо інше не встановлено законом.»

Поряд з тим Положенням про реалізацію Городоцькою міською радою та її виконавчими органами державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, затвердженого Рішенням сесії Городоцької міської ради від 13.09.2018 №1553 передбачено, що регуляторним органом є Городоцька міська рада та її виконавчі органи,

24.04.2019 рішенням виконавчого комітету №89 було затверджено План діяльності з підготовки проектів регуляторних актів на 2019 рік, який в подальшому було затверджено рішенням сесії Городоцької міської ради від 22.05.2019. Враховуючи, що виконавчий комітет Городоцької міської ради є виконавчим органом ради, він також є і регуляторним органом Городоцької міської ради, який вправі затверджувати плани діяльності з підготовки проектів регуляторних актів. Отже, план діяльності з підготовки проектів регуляторних актів на 2019 рік був затверджений регуляторним органом не 22.05.2019 року, а 24.04.2019 виконавчим комітетом Городоцької міської ради.

Відповідно до ст. 7 Закону, якщо регуляторний орган готує або розглядає проект регуляторного акта, який не внесений до затвердженого цим регуляторним органом плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, цей орган повинен внести відповідні зміни до плану не пізніше десяти робочих днів з дня початку підготовки цього проекту або з дня внесення проекту на розгляд до цього регуляторного органу, але не пізніше дня оприлюднення цього проекту. План діяльності з підготовки проектів регуляторних актів на 2019 рік затверджено 24.04.2019, в тому числі і проект оспорюваного рішення.

Повідомлення про оприлюднення регуляторного акта проекту рішення Городоцької міської ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік» оприлюднено 25.04.2019.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що Городоцька міська рада при оприлюднені Повідомлення про оприлюднення регуляторного акта проекту рішення Городоцької міської ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки на 2020 рік» дотрималася вимог передбачених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та включила проект рішення «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 №2290 «Про затвердження податку на майно в м.Городок Львівської області» у План діяльності з підготовки проектів регуляторних актів на 2019 рік не пізніше дня оприлюднення оскаржуваного проекту рішення.

Крім того, законом не заборонено затвердження Плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів на наступний календарний рік після 15 грудня поточного року. Єдиною вимогою, визначеною законом є внесення відповідних змін до плану не пізніше десяти робочих днів з дня початку підготовки цього проекту або з дня внесення проекту на розгляд до цього регуляторного органу, але не пізніше дня оприлюднення цього проекту, яку Городоцькою міською радою дотримано.

Щодо посилання позивача на те, що регуляторний акт підписаний не уповноваженою на те особа, а саме заступником міського голови С. Попком, поза як регуляторний акт розроблено відділом економіки, бюджету та комунального майна, то суд зазначає таке.

Відповідно до рішення сесії Городоцької міської ради №1553 «Про затвердження Положення про реалізацію Городоцькою міською радою та її виконавчими органами державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності та покладення повноважень у здійсненні державної регуляторної політики» повноваження з організаційного забезпечення здійснення державної регуляторної політики покладені на заступника міського голови Попка С.Р.

Відповідно до Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»: «Аналіз регуляторного впливу підписується розробником проекту регуляторного акта, а в разі якщо розробником проекту є регуляторний орган, інший орган, установа чи організація - керівником цього органу, установи чи організації.»

Враховуючи, що в коло повноважень заступника міського голови входить і здійснення регуляторної політики поза як це передбачено рішенням сесії Городоцької міської - ради №1553, С ОСОБА_4 вправі підписувати Аналіз регуляторного впливу до проекту рішення «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 №2290 «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області».

Статтею 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» передбачено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких підстав: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушенням.

Беручи до уваги той факт, що при прийнятті оскаржуваного рішення, аналіз регуляторного впливу був розроблений та розміщений на сайті Городоцької міської ради а проект регуляторного акта був оприлюднений у передбачений законом термін, Городоцька міська рада законно прийнята рішення №2175 від 25.06.2019 «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 року №2290 «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області».

Статтею 31 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено: «Сільські, селищні, міські, районні у містах, районні та обласні ради з метою реалізації покладених на них цим Законом повноважень у здійсненні державної регуляторної політики можуть створювати у своєму складі постійні комісії з питань реалізації державної регуляторної політики або можуть покладати ці повноваження на одну з існуючих постійних комісій відповідної ради». Рішенням сесії Городоцької міської ради №1553 «Про затвердження Положення про реалізацію Городоцькою міською радою та її виконавчими органами державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності та покладення повноважень у здійсненні державної регуляторної політики» визначено, що повноваження з питань реалізації державної регуляторної політики покладено на постійну комісію у справах економічної політики, бюджету, комунального майна, інвестицій, підприємництва та промисловості міської ради. Проаналізувавши проект регуляторного акта та аналіз його регуляторного впливу, відповідальна комісія зазначила у Експертному висновку від 27.05.2019, що проект регуляторного акта - _проект рішення міської ради «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 №2290 «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області» і аналіз його регуляторного впливу відповідають вимогам статей 4 та 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Щодо посилання позивача на те, що в якості додаткових доказів протиправності дій відповідачів при прийнятті оспорюваного регуляторного акта є невиконання рішення Городоцької міської ради від 23.02.2018 року №1342 «Про розгляд звернення підприємців м. Городка», то суд зазначає таке.

Даним рішенням створено робочу групу у складі підприємців м. Городка та депутатів Городоцької міської ради. Робочій групі запропоновано розробити та запропонувати на розгляд чергової сесії міської ради проект рішення про внесення змін до розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м. Городка та встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та розмістити відповідні матеріали на сайті міської ради у терміни, згідно чинного законодавства. Дане рішення прийняте на 22 сесії сьомого скликання. Проте робоча група не запропонувала свій проект рішення на розгляд ні на наступну чергову 23 сесію міської ради ні на іншу наступну сесію Городоцької міської ради та не розмістила відповідний проект рішення на сайті Городоцької міської ради. Оскаржуване рішення прийняте на 31 сесії сьомого скликання, проте робоча група не подала свій проект рішення ні до профільної комісії з реалізації державної регуляторної політики, ні до відповідного відділу, який розробив оскаржуваний регуляторний акт, ні заступнику міського голови, який уповноважений здійснювати державну регуляторну політику.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов`язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

Проте, за твердженням позивача, звернення було подане не розробнику проекту регуляторного акта, а депутату Городоцької міської ради ОСОБА_5 , який зачитав зміст звернення на пленарному засіданні Городоцької міської ради. Тобто, дане звернення не могло бути враховане про розробленні проекту оскаржуваного регуляторного акта поза як не подане розробнику проекту визначеного у Повідомленні про оприлюднення регуляторного акта від 25.04.2019 чи заступнику міського голови, який забезпечений здійснювати організаційне забезпечення здійснення державної регуляторної політики.

Отже, Городоцька міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення дотрималася всіх вимог закону щодо процедури прийняття оскаржуваного рішення, передбаченого Законом України « Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», зокрема:

-оприлюднено План діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів на 2019 рік;

-рішення міської ради «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 року №2290 «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області» було включено у План діяльності з підготовки проектів регуляторних актів Городоцької міської ради на 2019 року;

-оприлюднено повідомлення про оприлюднення оскаржуваного проекту регуляторного акта;

-оприлюднено проект Рішення міської ради «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 року №2290 «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області»;

-оприлюднено аналіз регуляторного впливу.

Крім цього, суд зазначає, що проект регуляторного акта поданий відповідній комісії з питань реалізації державної регуляторної політики та отримано позитивний експертний висновок відповідальної постійної комісії у справах економічної політики, бюджету, комунального майна, інвестицій, підприємництва та промисловості Городоцької міської ради щодо відповідності проекту регуляторного акта ст..ст. 4, 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»

Поряд з тим, Законом передбачено лише дві вимоги, недотримання яких є підставою для відмови у прийнятті Городоцькою міською радою регуляторного акта. Дані вимоги Закону дотримані при проведенні процедури прийняття регуляторного акта.

Щодо колективного звернення від підприємців до голови Городоцької міської ради та депутатів Городоцької міської ради, то суд зазначає таке.

Судом у судових засіданнях встановлено та не заперечується сторонами, що група фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб м.Городка звернулася до Городоцької міської ради Львівської області, Городоцького міського голови Львівської області Кущака Р.В, депутата Городоцької міської ради ОСОБА_5 із зверненням, в якій просили внести зміни до рішення міської ради від 28.01.2015 №2290.

На пленарному засіданні Городоцької міської ради, депутат Городоцької міської ради Батюкеви ОСОБА_6 виступив із зверненням, в якому підприємці що здійснюють господарську діяльність на території Городоцької міської ради висловили свої позиції щодо оприлюдненого 25.04.2019 проекту регуляторного акта, а саме щодо проекту рішення Городоцької міської ради «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 року №2290 «Про затвердження податку на майно в м.Городок Львівської області».

Водночас, подана позивачем заява не була розглянута та врахована ні Городоцьким міським головою, ні Городоцькою міською радою, ні розробником проекту рішення «Про внесення змін до рішення сесії від 28.01.2015 №2290 «Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області».

Крім того, всупереч вимогам законодавства, цього ж дня, 25.06.2019, не зважаючи на наявність зазначеної колективної заяви та факт відсутності належного її розгляду, Городоцька міська рада в порушення визначеного законом порядку не взяла до уваги факт наявності нерозглянутої колективної заяви щодо вказаного проекту регуляторного акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналіз даної норми дозволяє дійти висновку, що під час розгляду справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного в позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві. Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не розглянув колективне звернення громадян від 25.06.2019 та не прийняв обґрунтованого рішення, у зв`язку з чим ним допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у неналежному розгляді заяви, оскільки вищезазначеними нормами не закріплено за суб`єктом владних повноважень права утримуватися від прийняття відповідного рішення за результатом розгляду питання про внесення змін до рішення міської ради від 28.01.2015 №2290.

У свою чергу, оскільки відсутнє рішення відповідачів щодо відмови у внесенні змін до рішення міської ради від 28.01.2015 №2290 та враховуючи встановлену судом допущену протиправну бездіяльність відповідачів щодо колективного звернення громадян від 25.06.2019, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання голови Городоцького міського ради Львівської області Кущака Романа Васильовича розглянути колективне звернення громадян від 25.06.2019 та прийняти рішення за наслідками її розгляду, що, у свою чергу, буде обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Городоцької міської ради Львівської області, на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40грн.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Городоцького міського голови Львівської області Кущака Романа Васильовича щодо розгляду колективної заяви громадян від 25.06.2019.

Зобов`язати голову Городоцького міського ради Львівської області Кущака Романа Васильовича розглянути колективне звернення громадян від 25.06.2019.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Городоцької міської ради Львівської області (81500, Львівська область, м.Городок, м-н Гайдамаків, 6; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29 грудня 2019 року.

Суддя В.М. Сакалош