Справа № 120/2227/19-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

02 січня 2020 р. Справа № 120/2227/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Заступника начальника Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції Хмеляра О.В.

про: визнати дії неправомірними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Заступника начальника Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції Хмеляра О.В. про визнати дії неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у Вінницькому ВП перебувають кримінальні провадження, у яких позивач має статус потерпілої особи. Згідно вимог КПК України на розслідування встановлені строки 2 місяці з розумним продовженням, однак закінчення слідчих дій невиправдано зволікається. На звернення з цього приводу отримано чергову відписку листом за підписом відповідача, у якій інформація щодо закінчення слідчих дій невизначено відтерміновується і кінцева дата взагалі відсутня, що, як стверджує позивач, вказує на недбале виконання службових обов`язків посадової особи та приховування скоєних злочинів.

Відтак, на підставі викладеного позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить:

- дії відповідача визнати неправомірними;

- покласти обов`язок відповідачу організувати закінчення слідчих дій по кримінальним провадженням (від 15.06.2016 №0004520 та від 21.07.2016 №0005634) і проінформувати позивача у 5-денний строк.

- стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.07.2019 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвала суду мотивована тим, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, оскільки оскаржувані дії відповідача не є управлінськими, а є процесуальними, так як порядок їх вчинення та оскарження регламентований нормами Кримінального процесуального кодексу України. При цьому суд роз`яснив позивачу його право на оскарження дій та рішень відповідача у порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Не погодившись із ухвалою суду від 16.07.2019 позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 скасовано ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16.07.2019 та направлено для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу від 16.07.2019 суд апеляційної інстанції дійшов висновку про передчасність висновків суду першої інстанції, що предмет спору не має ознак справи адміністративної юрисдикції, оскільки у справі відсутні звернення позивача, а ухвала суду не містить їх аналізу з метою встановлення характеру спірних правовідносин. При цьому із змісту позовної заяви Сьомий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що позивач оскаржує не процесуальні, а управлінські дії відповідача щодо розгляду його звернення.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2019 прийнято позовну заву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). З метою з`ясування характеру правовідносин у яких виник спір, суд із урахуванням висновків та мотивів постанови суду апеляційної інстанції від 07.10.2019, витребував у Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області належним чином засвідченої копії звернення позивача, а саме, яке зареєстроване в журналі вхідної кореспонденції від 05.06.2019 за №Л-1128 та, яке зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за №10914 від 05.06.2019, а також відповіді на вказані звернення.

09.12.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи мотиви відзиву відповідач зазначив, що звернення позивача до суду обумовлено неналежним, на його думку, досудовим розслідуванням кримінальних проваджень посадовою особою. Відповідач звернув увагу суду на те, що у межах спірних правовідносин позивач є учасником кримінального провадження, його права та обов`язки визначені Кримінальним процесуальним кодексом України. Тому із посиланням на правову позицію Верховного Суду яка міститься в постанові від 13.03.2019 у справі № 813/1596/18, відповідач зазначив, що спір у справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Заперечуючи аргументи позивача про обов`язок відповідача організувати закінчення слідчих дій по кримінальних провадженнях відповідач пояснив, що відповідно до ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Висловлюючи незгоду із позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, відповідач аргументував свою позицію тим, що позивачем не представлено доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди та не доведено жодними доказами самого факту заподіяння йому моральної шкоди заявленою бездіяльністю. Позивачем не заявлено про будь-які душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів ні під час встановленої бездіяльності відповідача чи надалі, однак саме відповідні душевні страждання законом передбачаються обставинами у яких полягає моральна шкода. Будь-яких інших підстав, що становлять моральну шкоду за переліком ст. 23 ЦК України, позивачем також не наведено.

09.12.2019 до суду надійшло клопотання (вх. №57156) відповідача про закриття провадження у справі із посиланням на те, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У клопотанні відповідач зазначив, що досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства (ч. 1 ст. 215 КПК України). Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 24 КПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відтак враховуючи, що предметом оскарження у справі є дії пов`язані із неналежним ходом досудового розслідування та строком проведення слідчих дій, зазначений спір не є публічно-правовим, а знаходиться у площині відносин, які врегульовані нормами Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин, на думку відповідача, спірні правовідносини не є управлінськими за своїм характером, оскільки регламентовані Кримінальним процесуальним кодексом України. При цьому відповідач звернув увагу на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 13.03.2019 у справі № 813/1596/18.

19.12.2019 до суду надійшли витребувані ухвалою суду від 20.11.2019 докази.

Надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, аргументам клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення із наступних мотивів.

05.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області із заявою провести службове розслідування невиправданому зволіканню із закінченням слідчих дій у кримінальних провадженнях: від 15.06.2016 №0004520 та від 21.07.2016 №0005634. А також вжити невідкладних заходів по їх завершенню.

Листом від 25.06.2019 №Л-1128/200-2019 відповідачем повідомлено ОСОБА_1 , що його заява зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції за №Л-1128 від 05.06.2019 та в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вичинені кримінальні правопорушення та інші події за №10914 від 05.06.2019.

В ході розгляду встановлено, що в провадженні слідчого відділу Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницький області перебуває кримінальне провадження №0004520 від 15.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Досудове слідство у вказаному провадженні триває, слідчим виконуються всі можливі та необхідні слідчі дії спрямовані на встановлення істини по провадженню та прийняті законного рішення у найкоротший термін. Для отримання більш детальної інформації про хід досудового слідства рекомендовано звернутися безпосередньо до слідчого СВ Вишенського відділення поліції ВВП ГУНП у Вінницький області Воронова О.О.

Також, відповідачем у вказаному листі повідомлено, що в провадженні слідчого відділу Вінницького ВП ГУНП у Вінницький області перебуває кримінальне провадження №0005634 від 21.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудове слідство у вказаному провадженні триває, хід досудового слідства заслухано керівництвом слідчого відділу Вінницького ВП, слідчому наголошено на виконанні всіх можливих та необхідних слідчих дій спрямованих на встановленні істини по провадженню та прийняті законного рішення у найкоротший термін. Для отримання більш детальної інформації про хід досудового слідства рекомендовано звернутися безпосередньо до слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницький області Дацкова А.А.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом, що є предметом розгляду у цій справі, та просить суд: визнати дії відповідача неправомірними; покласти обов`язок відповідачу організувати закінчення слідчих дій по кримінальним провадженням (від 15.06.2016 №0004520 та від 21.07.2016 №0005634); стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Нормою п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною другою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (пункт 2 частини другої статті 19 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Суд враховує, що у п. 22 Постанови від 4 вересня 2018 року (справа № 823/2042/16, провадження № 11-377апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У справі яка розглядається, позивач ставить перед судом адміністративної юрисдикції питання про порушення своїх прав як особи, яка звернулася до Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із заявою про вжиття невідкладних заходів по завершенню кримінальних проваджень.

З врахуванням висновків та мотивів постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 прийнятій у цій справі, судом досліджено зміст поданої позивачем заяви та встановлено, що заява зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції за №Л-1128 від 05.06.2019 та в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вичинені кримінальні правопорушення та інші події за №10914 від 05.06.2019. У заяві позивач просив провести службове розслідування невиправданому зволіканню із закінченням слідчих дій у кримінальних провадженнях: від 15.06.2016 №0004520 та від 21.07.2016 №0005634 та вжити невідкладних заходів по їх завершенню. Крім того зазначив, що результат вирішення очікує у стислий строк, оскільки зазначені в провадженнях правопорушення надзвичайно прості.

У свою чергу, завданнями кримінального провадження відповідно до частини першої статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (частина перша статті 1 КПК України).

Судом встановлено, що заява позивача належним чином зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції за №Л-1128 від 05.06.2019 та в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вичинені кримінальні правопорушення та інші події за №10914 від 05.06.2019. Після чого позивачу 25.06.2019 за вих. №1128/200-2019 за підписом заступника начальника Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції Хмеляра О.В. надано відповідь про хід досудового розслідування кримінальних проваджень №004520 від 15.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та №005634 від 21.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Пунктом 5 частини першої статі 3 КПК України досудове розслідування визначено як стадію кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За правилами частин першої - четвертої статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства (ч. 1 ст. 215 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В силу вимог статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303, 314-316 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно із частиною другою цієї ж статті скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Наведеними правовими нормами визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Таким чином, слідчі під час вчинення діянь, пов`язаних із досудовим розслідуванням злочинів, зокрема й при вирішенні заяв про вчинення кримінального правопорушення, не здійснюють публічно-владних управлінських функцій, отже, оскарження таких діянь має відбуватися виключно за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/2004/18 (провадження № 11-874апп18), від 26 червня 2019 року у справі № 810/4310/18 (провадження № 11-263апп19).

Оскільки спір у цій справі виник у зв`язку з протиправними, на переконання ОСОБА_1 , діями (бездіяльністю) уповноважених осіб Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області щодо неналежного досудового розслідування та зобов`язанням закінчити слідчі дії, перевірка правомірності таких дій (бездіяльності) з огляду на положення пункту 2 частини другої статті 19 КАС знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, адже їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, в позовній заяві позивач вказує на наявність неодноразових рішень слідчих суддів, якими визнано бездіяльність слідства.

Наведені обставини вказують на правильність висновків суду у цій справі про неможливість розгляду позовної заяви ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства.

Щодо позовної вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди у сумі 10000 грн., то суд зазначає, що підстави позову у цій частині позовних вимог позивач пов`язує із заподіянням йому моральних страждань діями відповідача. При цьому, правовідносини щодо відшкодування (компенсація) шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування теж знаходяться у сфері правового регулювання норм Кримінального процесуального кодексу України, зокрема статті 130 вказаного Кодексу. Тому спір про відшкодування позивачу моральної шкоди у сумі 10000 грн. не є публічно правовим.

Більше того, згідно ч. 5 ст. 21 КАС України, у порядку адміністративного судочинства можуть бути розглянуті лише вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди заявлені позивачем разом із вимогами не пов`язаними із вирішенням публічно-правового спору, такі не підлягають розгляду в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що справу за позовом ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд керуючись нормою п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Судом не встановлено факту понесення учасниками справи судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На виконання зазначеної норми процесуального закону суд роз`яснює позивачу, що оскарження діянь, що мали місце при розгляді заяви, обумовленої неналежним досудовим розслідуванням кримінальних проваджень, має відбуватися виключно за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст.ст. 19, 21, 238, 239, 241, 242, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Заступника начальника Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Хмеляра Олександра Валерійовича про закриття провадження задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції Хмеляра О.В. про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович