Справа № 420/6998/19
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6998/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Орленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо не зняття арешту, який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 44849433 від 01.10.2014р. та зобов`язання Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт з майна, який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 44849433 від 01.10.2014р.

Ухвалою суду 16.12.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 26.12.2019р. поновлено строк звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що в серпні 2019 року він дізнався, що Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, правонаступником якого на час подання позовної заяви є Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, постановою ВП №44849433 було накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Позивач зазначив, що з метою отримання більш детальної інформації щодо підстав накладення арешту на майно позивача, а також зняття арешту з майна, адвокатом Трусовим Анатолієм Сергійовичем, який діє в інтересах позивача, були направлені адвокатські запити до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та до відповідача №30/19 від 30.08.2019 р. та №31/19 від 30.08.2019 р., щодо надання інформації та документального підтвердження наявності або відсутності відкритих виконавчих проваджень щодо позивача, у тому числі із зазначенням номеру виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та ідентифікаторів доступу к виконавчим провадженням. Листом відповідача №38079 від 12.09.2019 р. на адвокатський запит №30/19 від 30.08.2019 р. надано відповідь, що у відділу відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , а виконавчі провадження, які перебували на виконанні у відповідача, де боржником значився ОСОБА_1 були завершенні. Разом з тим, з відповіді УДВС ГТУЮ в Одеській області №09.2-7991 від 09.09.2019 р. на адвокатський запит №31/19 від 30.08.2019 р. вбачається, що на виконанні виконавчі провадження у відділах державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не перебувають, а ВП №50356135, яке перебувало на виконанні у відповідача було завершено (23.09.2016 р.). Позивач зазначив, що враховуючи відсутність у відповідача відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , останній 16.10.2019 р. звернувся із письмовою заявою до відповідача з вимогою скасувати арешт нерухомого майна, який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП44849433 від 01.10.2014 р., однак відповіддю №44162 від 23.10.2019 р. було відмовлено. Позивач, посилаючись на положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент існування вищевказаних виконавчих проваджень та те, що строк повторного пред`явлення виконавчих документів за вищевказаними завершеними виконавчими провадженнями давно сплинув, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

26.12.2019р. до суду від Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надійшов відзив на позовну заяву,у якій відповідач вказав, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 44849433 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 522/8686/13-ц, виданого Приморським районним судом м. Одеси 27.09.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» боргу у розмірі 33 465,01 грн. 24.09.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження, 01.10.2014р. для забезпечення вимог виконавчого документу на майно боржника накладено арешт, про що винесено відповідну постанову. Відповідач вказав, що 20.11.2015р. виконавче провадження завершено, а виконавчий лист направлено на виконання до Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області для подальшого виконання згідно пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у подальшому виконавчий лист № 522/8686/13-ц, виданий Приморським районним судом м. Одеси 27.09.2013р., повторно перебував на виконанні ВП № 50356135. Разом з тим, відповідач вказав, що на момент подання відзиву, відсутні відомості про повне або часткове виконання боржником - ОСОБА_1 , вимоги виконавчого документа. У зв`язку з викладеним та посилаючись на те, що боржник ОСОБА_1 шляхом подачі до суду позову про зняття арешту з майна, намагається ухилитись від зобов`язань покладених на нього виконачим листом №522/8686/13-ц, виданого Приморським районним судом м.Одеси 27.09.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» боргу у розмірі 33465,01грн., просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, відповідач вказав, що у нього відсутня можливість надати копії матеріалів виконавчого провадження №44849433, оскільки матеріали виконавчих проваджень знищено.

26.12.2019р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що позивач не погоджується з обгрунтуванням, викладеним у відзиві на позовну заяву вказавши, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконачого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. З 23.09.2019р. й до сьогодні відсутні діючі відкриті виконавчі провадження відносно позивача. Разом з тим, позивач, посилаючись на положення Закону Ураїни «Про виконавче провадження»(в редакції, що діяла на момент існування вищевказаних виконавчих проваджень),а також Інструкції №512/5, зазначив, що стягнення та сплата виконавчого збору й витрат на проведення виконавчих дій не можлива поза межами діючого відкритого виконавчого провадження або діючого виділеного окремого провадження. Також, відповідач не надав суду докази щодо наявності відповідних постанов про стягнення з позивача виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 , на все нерухоме майно накладено арешт на підставі постанови Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 01.10.2014р. про накладення арешту у виконавчому провадженні №44849433(а.с.14-16).

Адвокат Трусов А.С. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області із запитом в порядку ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 30.08.2019р. №30/19(а.с.17) та до управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області із запитом в порядку ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 30.08.2019р. №31/19(а.с.22), в яких просив надати інформацію щодо наявності/відсутності відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 .

Листом Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12.09.2019р. №38079 повідомлено адвоката Трусова А.С. про те, що згідно даних з автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження:

-ВП №18928143 з примусового виконання вимог постанови ВН №149156, виданих ВДАІ м.Одеси 15.05.2009р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 255,00 грн.;

-ВП №50356135 з примусового виконання вимог виконавсого листа №522/8686/13-ц виданих Приморським районним судом м.Одеси 27.09.2013р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» боргу у розмірі 33465,01грн.(а.с.18).

Листом управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області №09.2-7991 від 09.09.2019 р. на адвокатський запит №31/19 від 30.08.2019р. повідомлено, що відносно ОСОБА_1 у відділах державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не перебувають. Також, встановлено, що перебувало на виконанні виконавче провадження АСВП №50356135 з примусового виконання виконавчого листа №522/8686/13-ц, виданого 27.09.2013р. Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», яке було завершено відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче проваження»(а.с.23).

Представник ОСОБА_1 звернувся до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою від 16.10.2019р. про зняття арешту з майна ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виконавче провадження №44849433 від 01.10.2014р.(а.с.24).

Листом Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.10.2019р. №44161 повідомлено представника ОСОБА_1 . про те, що згідно даних з автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження: -ВП №18928143 з примусового виконання вимог постанови ВН №149156, виданих ВДАІ м.Одеси 15.05.2009р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 255,00 грн.; -ВП №50356135 з примусового виконання вимог виконавсого листа №522/8686/13-ц виданих Приморським районним судом м.Одеси 27.09.2013р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» боргу у розмірі 33465,01грн. Враховуючи те, що вимоги зазначених виконавчих документів боржником ОСОБА_1 не виконані, заява про зняття арештів не підлягає задоволенню(а.с.25).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року N 606-XIV (який був чинний на момент повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні №50356135 стягувачу) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Частинами 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 рокуN 606-XIV визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Частиною 2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року

N 606-XIV визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 44849433 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 522/8686/13-ц, виданого Приморським районним судом м. Одеси 27.09.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» боргу у розмірі 33 465,01 грн. та, що 20.11.2015р.р. вказане виконавче провадження завершено, а виконавчий лист направлено на виконання до Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області для подальшого виконання згідно пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Також, відповідач зазначив, що у подальшому виконавчий лист № 522/8686/13-ц, виданий Приморським районним судом м. Одеси 27.09.2013р., повторно перебував на виконанні у відповідача ВП №50356135.

При цьому, відповідач наголосив, що ВП №44849433 знищено.

Так, постановою старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Волкунович А.Ю. від 03.03.2016р. відкрито виконавче провадження №50356135 з виконання виконавчого листа №522/8686/13-ц виданого 27.09.2013 Приморським районним судом м.Одеси(а.с.21).

Так, як вбачається з довідки з автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження №50356135 повернуто стягувачу у порядку п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки за адресою яка вказана у виконавчому документі належне майно боржника на яке можливо звернути стягнення не виявлено(а.с.20).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частина п`ята цієї статті встановлює, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

За правилами статті 49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно частини першої статті 50 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону №606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Пунктом 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Аналіз викладених норм свідчить, що наслідки завершення виконавчого провадження, у тому числі зняття арешту з майна боржника, можуть бути застосовані лише у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає застосування наслідків завершення виконавчого провадження, встановлених частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018р. по справі №826/20120/14.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області не приймаючи постанови про зняття арешту, повертаючи виконавчий документ згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», діяло правомірно.

Поряд з цим, не підлягають позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт з майна, який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 44849433 від 01.10.2014р., оскільки дана вимога є похідною від заявлених позивачем позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною, у задоволенні якої судом відмовлено з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.