Справа № 200/10028/19-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р. Справа№200/10028/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

при секретарі судового засідання Хавалджи В.О.

за участю представників сторін:

від позивача Литвин А.Б.- за довір., Щербань О.М.- за довір.

від відповідачів 1, 2: Конопльова Т.П. - довір. від 20.20.2019 року № 19/ДЗ/05-70-00 ,

Авдєєва Н.В. - довір. від 06.11.2019 року № 36/Д/05-70-00;

відповідач 3 - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Приватного

акціонерного товариства Дружківський завод металевих виробів

до відповідачів:

1. Донецької митниці Державної фіскальної служби України

2. Азовської митниці Держмитслужби

3. Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області

про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні

дії, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Дружківський завод металевих виробів» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності щодо непідготовки у визначений законом строк та неподанні до ГУ ДКС України у Донецькій області висновку про повернення надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів, зобов`язання повернути надміру сплачені до Державного бюджету України митні платежів сумі 14036077 грн. 02 коп. шляхом підготування висновку про повернення надмірно сплачених до бюджету платежів та подати його для виконання до ГУ ДКС України у Донецькій області, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що відповідач, як вважає позивач, відмовляючи у поверненні позивачу надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Вказує на те, що він помилково сплачував антидемпінгове мито при розвантажені товару, оскільки ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» імпортує на митну територію України прокат сортовий сталевий у вигляді прутків гарячекатаних круглого поперечного перерізу, вироблених з марок сталі 20, 30, 40Х, діаметром більше 14 мм походженням з Російської Федерації, та зазначений товар згідно з характеристиками, наведеними у листі Мінекономрозвитку, не є об`єктом оподаткування антидемпінговим митом, тому у позивача відсутній обов?язок сплачувати митні платежі до Державного бюджету України.

Зазначає, що такий довід підтверджений ДФС України у листі від 15.04.2019 року № 17808/6/99-99-19-04-01-15.

Вказує на те, що нормами Податкового кодексу України та Митного кодексу України передбачене право платника на повернення помилково сплачених сум податків, зборів та інших платежів, тому він звернувся до відповідача з відповідною заявою, та, як вважає позивач, контролюючий орган неправомірно відмовив в поверненні помилково сплачених сум.

Враховуючи наведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що відмовляючи у поверненні позивачу надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів, митний орган діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування та митної справи.

Вказує на те, що антидемпінгове мито сплачувалось позивачем на підставі норм Митного кодексу України та рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 року № АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації», що встановлено окружним адміністративним судом під час розгляду справи № 805/1998/18а.

Враховуючи наведене, просить в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою від 13.11.2019 року та від 11.12.2019 року до участі в якості других відповідачів залучені Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області та Азовська митниця Держмитслужби.

Під час підготовчого судового засідання позивач надав заяву про зміну предмету позову, в якій він просив суд:

- визнати дії Донецької митниці ДФС щодо відмови в поверненні помилково сплачених сум мита, викладеної в листі від 29.07.2019 року № 5272/10/05-70-19-01, неправомірними;

- відмову Донецької митниці ДФС у поверненні помилково сплачених сум мита, викладену в листі від 29.07.2019 року № 5272/10/05-70-19-01, - скасувати;

- зобов?язати Донецьку митницю ДФС повторно розглянути заяву про повернення помилково сплачених сум державного мита в розмірі 14036077 грн. 02 коп. та надати до Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області висновок про повернення помилково сплаченого мита в розмірі 14036077 грн. 02 коп.

Представники позивача у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримали, надали пояснення, викладені в адміністративному позові, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача проти доводів позовної заяви заперечували з підстав, викладених у відзиві, просили в задоволені позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, доводи адміністративного позову та відзиву, заслухавши представників сторін, суд з`ясував наступні обставини справи.

ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (), місцезнаходження юридичної особи: 84205, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Соборна, буд. 3.

Основний вид діяльності ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» за КВЕД КОД 25.94 «Виготовлення кріпильних і гвинтонарізних виробів» .

23.12.2016 року між ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» та АТ «Оскольський металургійний комбінат» (РФ) укладені контракти № СДРЗ 309949 та № СДРЗ 309951 та контракт від 19.09.2018 року № СДРЗ 367562 (т. ІІІ а.с. 193 196, 198 200, 211 - 213).

Згідно п. 1 зазначених контрактів предметом контрактів є поставка продукції (металопрокату) відповідно до додаткових угод та специфікацій.

На виконання умов контрактів складені специфікації від 23.01.2018 року, від 21.02.2018 року, від 20.04.2018 року, від 22.05.2018 року, від 21.06.2018 року, від 25.06.2018 року, від 30.07.2018 року, від 22.10.2018 року, від 22.11.2018 року, від 23.01.2019 року, від 26.02.2019 року, від 19.03.2019 року, в яких обумовлене, що постачальник постачає покупцю сортовий прокат (т. ІІІ а.с. 197, 203 210, 214 - 216).

На виконання умов контрактів АТ «Оскольський металургійний комбінат» у 2018 2019 роках направляв на адресу ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» товар прокат сортовий сталевий гарячекатаний круглий.

При митному оформленні товару за митними деклараціями, поданими до митного органу за період з 02.03.2018 року по 14.04.2019 року, ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» нарахувало та сплатило остаточне антидемпінгове мито в розмірі 15,21% від митної вартості товару в сумі 14036077 грн. 02 коп.

Надалі ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» направило до Донецької митниці Державної фіскальної служби України та Державної фіскальної служби України скарги від 06.03.2018 року та від 19.03.2018 року щодо повернення надмірно сплачених коштів антидемпінгового мита за поданими позивачем митними деклараціями.

Листом від 10.04.2018 року № 2598/10/05-70-19-02 митний орган повідомив ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів», що остаточне антидемпінгове мито застосоване до задекларованих товарів відповідно до вимог рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 року № АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації» , у зв`язку з чим воно не є помилково та/або надміру сплаченою сумою грошового зобов`язання та не підлягає поверненню платнику відповідно до норм Податкового кодексу України та Митного кодексу України (т. I - а.с. 76).

ДП «Межрегіональний науково інженерний центр з сертифікації систем якості, труб, балонів та іншої металопдукції «ВНІТІ ТЕСТ» (ДП «ВНІТІ ТЕСТ») Мінекономрозвитку на замовлення ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» надав висновки від 24.04.2019 року № 35, від 29.05.2019 року № 43, від 29.05.2019 року № 44, висновки про результати порівняльного аналізу вимог ДСТУ 7809:2015, 3684-98, 7806:2015, згідно яких прокат, отриманий ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів», не підпадає під дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 року № АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації» (т. I а.с. 86 - 112).

11.07.2019 року ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» звернулось до Донецької митниці ДФС з заявою № 010/624 про повернення з Державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних платежів (антидемпінгового мита) в розмірі 14036077 грн. 02 коп. (т. I а.с. 28 36).

Донецька митниця ДФС направила на адресу ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» відповідь від 29.07.2019 року № 5272/10/05-70-19-01 про відмову у поверненні з Державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних платежів (антидемпінгового мита) на суму 14036077 грн. 02 коп. (т. I а.с. 37 41).

Судом, також, встановлено, що згідно листа ДФС України від 15.04.2019 року № 17808/6/99-99-19-04-01-15, оскільки ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» імпортує на митну територію України прокат сортовий сталевий у вигляді прутків гарячекатаних круглого поперечного перерізу, вироблених з марок сталі 20, 30, 40Х, діаметром більше 14 мм походженням з Російської Федерації, то зазначений товар згідно з характеристиками, наведеними у листі Мінекономрозвитку, не є об`єктом оподаткування антидемпінговим митом відповідно до зазначеного рішення (т. I - а.с. 84-85).

Кім того, під час розгляду справи судом встановлено, що з травня 2019 року ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» здійснює митне оформлення товарів за контрактами від 23.12.2016 року № СДРЗ 309949, № СДРЗ 309951 та від 19.09.2018 року № СДРЗ 367562 на поставку продукції (металопрокату), укладених з та АТ «Оскольський металургійний комбінат» (РФ), без сплати антидемпінгового мита.

Крім зазначеного, судом встановлено, також, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року у справі № 805/1998/18а, яке залишене без змін, відмовлено в задоволені адміністративного позову ПрАТ Дружківський завод металевих конструкцій до Донецької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій Донецької митниці Державної фіскальної служби по встановленню необхідності сплати остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21% при митному оформленні товару, отриманого Приватним акціонерним товариством "Дружківський завод металевих конструкцій" від АТ "Оскольський електрометалургійний комбінат" (Російська Федерація) за кодами УКТЗЕД 7213 99 90 00, 7213 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 79 00, 7227 90 95 00, 7228 30 69 00, ввезеного за електронними митними деклараціями №№ UA700010/2018/001259 від 02.03.2018 року, UA 700010/2018/001328 від 06.03.2018 року, UA 700010/2018/001384 від 12.03.2018 року, UA 700010/2018/001634 від 21.03.2018 року, UA 70010/2018/001743 від 26.03.2018 року, UA 700010/2018/001974 від 02.04.2018 року, UA 700010/2018/001977 від 02.04.2018 року, UA 700010/2018/002039 від 04.04.2018 року та дій Донецької митниці Державної фіскальної служби по відмові в проведенні митного оформлення товару без сплати остаточного антидемпінгового мита, ввезеного за електронною митною декларацією № UA 700010/2018/001259 від 02.03.2018 року Приватного акціонерного товариства «Дружківський завод металевих виробів».

Рішення судів першої та апеляційної інстанції вмотивовані тим, що позивачем ПрАТ «ДЗМК» не доведена обставина щодо того, що антидемпінгове мито у розмірі 15,21% при митному оформленні товару, отриманого від АТ «Оскольський електрометалургійний комбінат», нараховане та сплачене внаслідок незаконних дій відповідача та встановлення відповідачем перешкод для митного оформлення товару, ввезеного на Україну, шляхом встановлення остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21%.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Згідно п.41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Митного кодексу України безпосереднє керівництво здійсненням державної митної справи покладається на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

В розумінні норм статті 546 Митного кодексу України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

Митниця є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і підпорядковується йому. Не допускається втручання у діяльність митниць інших територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Тобто, відповідач 1 у справі суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції відносно декларантів - юридичних чи фізичних осіб, інших суб`єктів, які здійснюють декларування або перевезення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 липня 1995 року № 590 затверджене Положення про Державне казначейство, пунктом 1 якого визначено, що Державне казначейство є системою органів державної виконавчої влади і діє при Мінфіні.

Згідно п. 2 Положення Державне казначейство складається з Головного управління

та його територіальних органів - управлінь Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі з відділеннями у районах, містах і районах у містах.

Відповідно до п. 3 Положення Державне казначейство у своїй діяльності керується Конституцією України, Конституційним договором між Верховною Радою України та Президентом України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, декретами, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, цим Положенням, а також наказами Мінфіну.

Пунктом 4 Положення встановлено, що Державне казначейство, в тому числі, організовує виконання Державного бюджету України і здійснює контроль за цим; здійснює управління наявними коштами державного бюджету, у тому числі в іноземній валюті, коштами державних позабюджетних фондів та позабюджетними коштами установ і організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно п. 7 Положення відділення Державного казначейства у районах, містах,

районах у містах, зокрема, здійснюють за поданням державних податкових інспекцій повернення за рахунок державного бюджету зайво сплачених або стягнених податків, зборів та обов`язкових платежів.

Таким чином, відповідач 2 у справі - орган державної виконавчої влади, який є розпорядником коштів державного бюджету та здійснює за поданням державних органів повернення за рахунок державного бюджету зайво сплачених або стягнених податків, зборів та обов`язкових платежів.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 271 Митного кодексу України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 275 Митного кодексу України у випадках, передбачених законами України (якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України), з метою захисту економічних інтересів України та українських товаровиробників у разі ввезення товарів на митну територію України, незалежно від інших видів мита, можуть застосовуватися особливі види мита:

1) спеціальне мито;

2) антидемпінгове мито;

3) компенсаційне мито;

4) додатковий імпортний збір.

Відповідно до ч. 4 ст. 275 Митного кодексу України антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об`єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.

Згідно ст. 278 Митного кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до ч. 9 ст. 280 Митного кодексу України особливі види мита нараховуються за ставками, встановленими рішеннями Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про застосування антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, відповідно до законів України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну».

Згідно ст. 289 Митного кодексу України обов`язок із сплати митних платежів у разі ввезення товарів на митну територію України виникає з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України та припиняється, відповідно до ст. 290 Митного кодексу України, при виконанні обов`язку із сплати митних платежів.

Особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

Механізм захисту національного товаровиробника від демпінгового імпорту з інших країн, митних союзів або економічних угруповань визначає Закон України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», який регулює засади і порядок порушення та проведення антидемпінгових розслідувань і застосування антидемпінгових заходів.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» антидемпінгові заходи - попередні або остаточні заходи, що застосовуються відповідно до цього Закону під час або за результатами антидемпінгового розслідування.

Згідно п. 2 ст. 1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) - особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об`єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» країна імпорту - Україна.

Згідно ч. 6 ст. 16 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» остаточне антидемпінгове мито справляється у відповідному розмірі та у кожному випадку окремо на недискримінаційній основі, незалежно від країни експорту, якщо у рішенні Комісії визначається, що імпорт відповідного товару є об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, за винятком імпорту, щодо якого відповідно до цього Закону експортером було взято відповідні зобов`язання. У цьому рішенні Комісія визначає кожного постачальника товару, імпорт якого в країну імпорту є об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів. У разі, якщо антидемпінгове розслідування проводиться стосовно товарів, що імпортуються кількома постачальниками з однієї країни та неможливо визначити всіх цих постачальників, у рішенні Комісії зазначається ця країна експорту. Якщо антидемпінгове розслідування проводиться стосовно товарів, що імпортуються кількома постачальниками більше ніж з однієї країни, у рішенні Комісії можуть бути зазначені або всі постачальники, або, у разі неможливості визначення всіх постачальників відповідного товару, - всі країни експорту. Комісія у своєму рішенні встановлює розмір ставки остаточного антидемпінгового мита, яким обкладається товар постачальника (виробника, експортера, імпортера), імпорт якого в країну імпорту є об`єктом застосування антидемпінгових заходів. Якщо неможливо визначити постачальника (виробника, експортера, імпортера), у цьому рішенні визначається розмір ставки остаточного антидемпінгового мита для відповідної країни експорту.

Відповідно до ч. 8 ст. 16 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» остаточне антидемпінгове мито сплачується за ставкою та на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування остаточних антидемпінгових заходів. Остаточне антидемпінгове мито сплачується незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів), у тому числі мита, які, як правило, справляються при імпорті в країну імпорту товарів.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» попереднє або остаточне антидемпінгове мито справляється за ставкою і на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування антидемпінгових заходів. Зазначене мито сплачується незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів), у тому числі мита, які, як правило, справляються при ввезенні на митну територію країни імпорту певних товарів. Щодо імпорту товару одним постачальником не можуть одночасно застосовуватися антидемпінгове та компенсаційне мито.

Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» Міністерство публікує у газеті повідомлення про рішення, згідно з яким запроваджується справляння попереднього або остаточного антидемпінгового мита, рішення про прийняття зобов`язань експортера щодо припинення демпінгового імпорту або про припинення антидемпінгових розслідувань чи антидемпінгових процедур без застосування антидемпінгових заходів. З метою дотримання вимог щодо захисту конфіденційної інформації ці рішення повинні містити перелік експортерів, якщо це можливо, або заінтересованих країн, опис товару, резюме фактів і основні висновки щодо наявності демпінгу та шкоди. Копія рішення надсилається відомим заінтересованим сторонам. Положення цієї частини застосовуються також до відповідних рішень про перегляди антидемпінгових заходів.

Згідно рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 року № АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації» 28 грудня 2017 року Міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі (далі Комісія) відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» розглянула подані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України матеріали про результати антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації. За результатами такого розгляду Комісія:

1) зробила позитивний висновок:

стосовно наявності в період розслідування (2016 р.) демпінгового імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації;

щодо обґрунтованості методу, на підставі якого було визначено демпінгову маржу;

зробила позитивний висновок щодо наявності істотної шкоди, заподіяної національному товаровиробникові, що підтверджується погіршенням соціально-економічних показників національного товаровиробника протягом 2014-2016 рр., зокрема: скоротилися обсяги виробництва (8,55 %) та обсяги використання виробничих потужностей (10,85 %), зменшилися обсяги продажу товару на внутрішньому ринку України (1,75 %) та частка національного товаровиробника на внутрішньому ринку України (7,20 %), скоротився персонал (15,37 %), зменшився обсяг інвестицій (8,01 %) тощо;

2) установила, що:

протягом періоду дослідження демпінговий імпорт в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації призвів до значного зниження цін на подібний товар, а в період розслідування ціни демпінгового імпорту були нижче цін подібного товару національного товаровиробника;

існує причинно-наслідковий зв`язок між демпінговим імпортом в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації та істотною шкодою, заподіяною національному товаровиробнику;

національні інтереси України потребують застосування остаточних антидемпінгових заходів.

Остаточна інформація щодо фактів і висновків, на підставі яких Мінекономрозвитку рекомендувало Комісії застосувати антидемпінгові заходи, надіслана всім заінтересованим сторонам розслідування.

Коментарі заінтересованих сторін, отримані за результатами розгляду інформації, не містили достатньо суттєвих і обґрунтованих аргументів та фактів, що могли б вплинути на зміну висновків, зроблених щодо наявності факту демпінгу, заподіяння істотної шкоди національному товаровиробникові та причинно-наслідкового зв`язку між демпінговим імпортом та нанесеною шкодою.

У зв`язку із зазначеним та відповідно до статті 16 Закону Комісія прийняла рішення № АД-382/2017/4411-05, згідно з яким вирішила застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:

Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00,

7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00,

7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00,

7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00,

7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.

Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються строком на п`ять років.

Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого зазначено вище, з Російської Федерації у розмірі 15,21 %.

Остаточне антидемпінгове мито справляється у відсотках до митної вартості товару, опис якого зазначено вище.

Сплата остаточного антидемпінгового мита здійснюється в готівковій чи безготівковій формі, або шляхом унесення суми мита на депозит, або оформлення відповідного боргового зобов`язання, якщо інше не передбачено законодавством України.

Остаточне антидемпінгове мито стягується органами доходів і зборів (митницями) України незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів).

Застосування остаточних антидемпінгових заходів не повинно створювати перешкод для здійснення митного оформлення.

Імпорт на митну територію України товару, опис якого зазначено вище, без сертифіката про походження та в разі неможливості визначення його походження здійснюється зі сплатою остаточного антидемпінгового мита за ставкою 15,21 %.

З системного аналізу зазначеного рішення вбачається, що висновок про застосування антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну стосується конкретно визначеного товару за визначеною кваліфікацією згідно УКТЗЕД походженням з Російської Федерації.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, у спірних правовідносинах позивачем ввозилась на територію України продукція (металопрокат) та під час митного оформлення цієї продукції до Державного бюджету сплачена сума антидемпінгового мита в розмірі 14036077 грн. 02 коп.

Згідно ч. 5 ст. 301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо, зокрема, платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Як зазначалось раніше, позивачем надані відповідачу висновки ДП «Межрегіональний науково інженерний центр з сертифікації систем якості, труб, балонів та іншої металопдукції «ВНІТІ ТЕСТ» (ДП «ВНІТІ ТЕСТ») Мінекономрозвитку, згідно яких прокат, отриманий ПрАТ «Дружківський завод металевих виробів» у спірних взаємовідносинах, не підпадає під дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 року № АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації» .

Крім того, обставина щодо помилковості сплати мита позивачем у спірних взаємовідносинах підтверджена ДФС України у листі від 15.04.2019 року № 17808/6/99-99-19-04-01-15, в якому зазначено, що прокат сортовий сталевий у вигляді прутків гарячекатаних круглого поперечного перерізу, вироблених з марок сталі 20, 30, 40Х, діаметром більше 14 мм походженням з Російської Федерації, не є об`єктом оподаткування антидемпінговим митом відповідно до рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 року № АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації».

Згідно ч. 2 ст. 301 Митного кодексу України у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Частиною 3 статті 301 Митного кодексу України визначено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частини п`ятої статті 299, частини третьої статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України та підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 затверджений Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, який визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби (далі - ДФС) та структурного підрозділу ДФС, до функціональних повноважень якого належить організація ведення єдиного рахунку для зарахування авансових платежів (передоплати), що вноситься підприємствами до/або під час митного оформлення (далі - підрозділ ДФС), при поверненні суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, частині першій статті 9 глави V Додатка А до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р.), частині третій статті 11 глави ІІ Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року.

Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені встановлений розділом III вказаного наказу, пунктом 1 якого визначено, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Згідно п. 3 Порядку у заяві зазначаються:

1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені;

2) причини виникнення такої суми коштів;

3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

4) напрям(и) перерахування суми коштів:

а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів;

б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);

в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

на депозитний рахунок 3734;

на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС;

на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);

г) для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету;

5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.

До заяви додаються:

документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені;

виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені;

документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

На виконання зазначеної норми 11.07.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення з Державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних платежів (антидемпінгового мита) в розмірі 14036077 грн. 02 коп.

Згідно п. 4, 5 Порядку після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).

Пунктом 11 Порядку визначено, що у разі якщо заявником не виконано вимоги пункту 3 цього розділу, надано недостовірні дані та/або за наявності у нього податкового боргу (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відмова.

Відповідачем не надано суду жодного доказу порушення позивачем вимог пункту 3 розділу III Порядку, та/або наявності у нього податкового боргу, або інших підстав для відмови у поверненні помилково сплачених сум мита.

Суд вважає необгрунтованим посилання відповідача 1 на рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 року № АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації», оскільки у вказаному рішенні зроблений висновок про застосування антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну стосовно конкретно визначеного товару за визначеною кваліфікацією згідно УКТЗЕД походженням з Російської Федерації, тоді як згідно контрактів позивач імпортував прокат сортовий сталевий гарячекатаний круглий, який не підпадає під дію рішення, що підтверджене, також, висновками ДП «Межрегіональний науково інженерний центр з сертифікації систем якості, труб, балонів та іншої металопдукції «ВНІТІ ТЕСТ» (ДП «ВНІТІ ТЕСТ») Мінекономрозвитку за результатами експертних досліджень та листом ДФС України від 15.04.2019 року № 17808/6/99-99-19-04-01-15.

Крім того, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, у подальшому, з травня 2019 року позивач здійснює митне оформлення товарів за вищевказаними контрактами на поставку продукції (металопрокату), укладених з та АТ «Оскольський металургійний комбінат» (РФ), без сплати антидемпінгового мита.

Щодо посилань відповідача на рішення адміністративних судів у справі № 805/1998/18а, суд зазначає, що предметом розгляду у зазначеній справі була протиправність дій митниці по встановленню необхідності сплати остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21% при митному оформленні товару та дій по відмові в проведенні митного оформлення товару без сплати остаточного антидемпінгового мита, обставини щодо помилковості сплати мита позивачем та дій щодо відмови в поверненні таких сум при розгляді вказаної справи судами не досліджувались.

Враховуючи наведене, суд вважає відмову відповідача щодо повернення помилково сплаченого мита такою, що винесена з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством, тому вимоги в частині визнання протиправними дій та скасування зазначеної вимоги підлягають задоволенню.

Щодо зобов?язання надати висновок про повернення помилково сплаченого мита, суд зазначає наступне.

Згідно п. 6, 7, 8 розділу ІІІ Порядку заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Висновок реєструється в журналі реєстрації висновків про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - Журнал реєстрації висновків про повернення платежів з державного бюджету), який ведеться Підрозділом за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Митниця ДФС у строк не пiзнiше нiж за п`ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства).

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п.4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Аналізуючи даний адміністративний спір суд наголошує, що суб`єкт владних повноважень здійснив реалізацію дискреційних повноважень шляхом відмови в поверненні помилково сплачених сум мита, підстави такої відмови аналізовані судом у даному рішенні та визнані протиправними.

Оскільки надання висновку про повернення помилково сплачених сум мита або відмову в його поверненні є владними дискреційними функціями відповідача, такий обов?язок покладений на митну службу нормами чинного законодавства, на час розгляду справи відповідачем визначені Законом владні дискреційні функції виконані, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно ухвалити рішення про зобов?язання відповідача розглянути питання про надання відповідного висновку про повернення помилково сплаченого мита до органу Державного казначейства.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є повернення надміру сплачених сум, в тому числі митних платежів, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність висновків органу владних повноважень, платник податків має спростовувати ці доводи, що випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд вважає, що позивачем надані суду належні докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та помилковості сплати антидемпінгового мита у спірних взаємовідносинах.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надані суду належні доказу правомірності дій щодо відмови у поверненні помилково сплачених сум антидемпінгового мита, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Митним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Дружківський завод металевих виробів до Донецької митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Азовської митниці Держмитслужби про визнання неправомірними дій Донецької митниці ДФС щодо відмови в поверненні помилково сплачених сум мита, викладеної в листі від 29.07.2019 року № 5272/10/05-70-19-01, скасування відмови Донецької митниці ДФС у поверненні помилково сплачених сум мита, викладеної у листі від 29.07.2019 року № 5272/10/05-70-19-01, зобов`язання Донецьку митницю ДФС повторно розглянути заяву про повернення помилково сплачених сум державного мита в розмірі 14036077 грн. 02 коп. та надати до Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області висновок про повернення помилково сплаченого мита в розмірі 14036077 грн. 02 коп. задовольнити повністю.

Дії Донецької митниці Державної фіскальної служби України щодо відмови в поверненні Приватному акціонерному товариству Дружківський завод металевих виробів помилково сплачених сум мита, викладеної в листі від 29.07.2019 року № 5272/10/05-70-19-01 визнати протиправними.

Відмову Донецької митниці Державної фіскальної служби України у поверненні Приватному акціонерному товариству Дружківський завод металевих виробів помилково сплачених сум мита, викладеної у листі від 29.07.2019 року № 5272/10/05-70-19-01, - скасувати.

Зобов`язати Азовську митницю Держмитслужби повторно розглянути заяву Приватного акціонерного товариства Дружківський завод металевих виробів про повернення помилково сплачених сум державного мита в розмірі 14036077 грн. 02 коп. та надати до Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області висновок про повернення помилково сплаченого мита в розмірі 14036077 грн. 02 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Донецької митниці Державної фіскальної служби України на користь Приватного акціонерного товариства Дружківський завод металевих виробів витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 21131 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У судовому засіданні 18.12.2019 року проголошена вступна та резолютивна частина рішення, повний текст рішення виготовлений 26.12.2019 року.

Суддя Т.В. Давиденко