Справа № 1.380.2019.004365
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004365
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

від позивача Завада Т.Р.,

від відповідача Риб`як В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Підприємства об`єднання громадян «Супер-Стиль» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішень.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Підприємство об`єднання громадян «Супер-Стиль» (далі позивач, ПОГ «Супер-Стиль») до Львівської митниці ДФС, у якій, з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог за вх. №37467 від 16.10.2019, вх. №45873 від 03.12.2019 /Т.2, а.с.171-182, 228-235, Т.3, а.с.18-27/, просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201021/2 від 24.06.2019;

2) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201007/2 від 21.06.2019;

3) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200988/2 від 19.06.2019;

4) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200972/2 від 18.06.2019;

5) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200957/2 від 13.06.2019;

6) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200952/2 від 13.06.2019;

7) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200953/2 від 13.06.2019;

8) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200906/2 від 06.06.2019;

9) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200893/2 від 04.06.2019;

10) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200876/2 від 03.06.2019;

11) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200884/2 від 03.06.2019;

12) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019;

13) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201142/2 від 15.07.2019;

14) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201135/2 від 15.07.2019;

15) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201191/2 від 22.07.2019;

16) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201197/2 від 23.07.2019;

17) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201230/2 від 30.07.2019;

18) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201242/2 від 02.08.2019;

19) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201243/2 від 02.08.2019;

20) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201485/2 від 20.09.2019;

21) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201508/2 від 24.09.2019;

22) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201539/2 від 01.10.2019;

23) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201557/2 від 07.10.2019;

24) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201690/2 від 29.10.2019;

25) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201794/2 від 18.11.2019;

26) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UА №209000/2019/201709/2 від 04.11.2019.

В обґрунтування позову позивач вказав, що між ним та «НМР Group» укладено контракт щодо купівлі одягу, взуття, речей, що були у використанні (секонд-хенд). За результатами виконання контракту та при ввезенні такого на митну територію України при митному оформленні подано усі необхідні первинні документи, що підтверджують його вартість. Однак не погоджуючись із заявленою митною вартістю, відповідач прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару, у зв`язку з чим різниця між сумою митних платежів, обчислених за задекларованою позивачем митною вартістю та митною вартістю визначеною у оскаржуваних рішеннях у кінцевому результаті становить 815662,18 грн.

Витребування відповідачем додаткових документів до митного оформлення, відсутність вказівки які саме документи не дають можливості встановити таку вартість, а також застосування відповідачем саме резервного методу при визначенні митної вартості, позивач вважає неправомірним.

У зв`язку з тим, що вказане створює для позивача обставини за яких йому слід сплатити суттєво вищу суму митних платежів, що, як вказує позивач, порушує його право на майно, підприємство об`єднання громадян «Супер-Стиль» звернулося до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 30.08.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

20.09.2019 за вх. №33895 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву /Т.1, а.с.138-151/. Зазначив. що під час митного контролю за митними деклараціями поданими позивачем для митного оформлення товару придбаного за контрактом у «НМР Group» опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено:

- у п. 52 Контракту №1-SSHMR від 30.01.2019 не визначено конкретних термінів оплати (можлива як передоплата, так і післяоплата), також у фактурі терміни оплати не вказані. Зважаючи на те, що відсутність таких умов, будь-яких гарантій дозволяє покупцеві не сплачувати вартість товару взагалі, така фактура як підтвердження договірних відносин сторін позбавлена для продавця мети та істотних умов отримати за проданий товар кошти у визначені терміни та у певній формі. Вказане є порушенням п. 1 Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 №201;

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України. У фактурі відсутні відомості щодо оплати умов поставки товару відповідно до п. 3.1 контракту (мають бути зазначені у фактурі);

- контракт наданий без перекладу, що суперечить вимогам ст. 254 Митного кодексу України;

- у фактурі вказано адресу, зокрема поштовий індекс продавця LV2164. Натомість на офіційному сайті Єврокомісії ec.europa.eu при пошуку за номером платника податку на додану вартість вказується, що продавець «НМР Group» за тією ж адресою вказує поштовий індекс LV-2103. Використання онлайн сервісів (зокрема googlemaps) також вказує на те, що індекс, зазначений у інвойсі, не належить вказаній адресі;

- сертифікат дезінфекції має дату, проставлену друкованими засобами 22.07.2016, проте на кожному наступному документі, присутні дата видачі, наближена до дати поставки, написані від руки, та зазначений номер та дата інвойсу, але необхідно зауважити, що інвойси за даними поставками завжди мають дату видачі після дати сертифіката дезінфекції. У митного органу щодо вказаного виникає запитання яким чином реквізити інвойсу були відомі на момент видачі сертифікату. Жодних коментарів декларантом не надано;

- проаналізувавши висновок експерта №19/1/053 від 21.02.2019 встановлено, що він є актуальним протягом лютого 2019 року, а також експерт використовує для порівняння пропозиції по продажу товару, що використовувався в основному з ринку Китаю, а у даному випадку товар європейського походження. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактором обмеження достовірності висновку щодо даного майна.

У зв`язку з викладеним митний орган відповідно до приписів ч.ч. 3-4 ст. 53 Митного кодексу України просив позивача надати додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Зважаючи на неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком, Львівською митницею ДФС відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України прийнято рішення відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Також відповідач вказав. що за вимогами ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України Львівською митницею проведено консультацію з декларантом.

Надалі послідовно розглянувши можливість застосування методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст. 63 Митного кодексу України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів.

Відповідач митну вартість товару за резервним методом (№6), а джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД UA209140/2019/0135715 від 25.04.2019; МД UA408150/2019/005433 від 13.03.2019; МД UA209140/2019/154266 від 25.06.2019.

Відповідачем винесено оскаржувані рішення про коригування митної вартості.

Особливу увагу звернув на те, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларантові, і саме він повинен довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

Також акцентував увагу, що суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів. Оскільки платіжні доручення до митного оформлення не було надано, відповідно вони не можуть бути використані в оцінці правомірності винесення рішення про коригування митної вартості товару.

Таким чином посадові особи Львівської митниці ДФС при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, а оскаржувані рішення є правомірними та слід залишити в силі. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач також у зв`язку з поданням позивачем заяв про збільшення позовних вимог відповідачем подано відзиви на такі заяви, зокрема, від 01.11.2019 за вх. №40270 /Т.2, а.с.180-191/, від 15.11.2019 за вих. №1780/13-70-10/14 /Т.2, а.с.225-232/.

07.10.2019 за вх. №36185 від позивача надійшов відзив на позовну заяву /Т.2, а.с.146-152/. Щодо невідповідності контакту вимогам ст. 254 Митного кодексу України, вважає покликання відповідача надуманими, оскільки відповідно до ст. 111 Статуту Організації Об`єднаних Націй російська мова (на якій складено контракт) визнається та використовується у практичній діяльності світовою спільнотою є іноземною мовою міжнародного спілкування. Крім того вимоги про надання перекладу контракту українською позивачу не висловлено. Своєю чергою вказане жодним чином не стосується митної вартості задекларованих товарів і не може слугувати підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень контракту 1-SSHMR від 30.01.2019, положень відповідних інвойсів. Також вартість товару відображена у митних деклараціях країни відправлення, що долучались при поданні первинних митних декларацій. Зі змісту умов вказаного контракту та наданих до митного оформлення інвойсів встановлено умови поставки СРТ відповідно до умов міжнародної торгівлі INCOTERMS. Умови такої поставки передбачають, що продавець відвантажує товар зданий перевізнику, який безповоротно вивезе його через митницю за межі держави. Продавець береться оплатити всі рахунки по доставці товару на вказане місце призначення. При цьому за пошкодження, втрату вантажу, інші супутні витрати, які виникнуть після відвантаження вантажу перевізнику, відповідальність несе сам покупець. Відтак, оплата за поставку товару вже включено у вартість самого товару. Окрім того, на підтвердження задекларованої митної вартості декларантом надано комерційну пропозицію, що передувала укладенню відповідного зовнішньоекономічного контракту.

Крім вказаного позивач висловив зауваження, що йому незрозуміло покликання митного органу на не співпадіння в поштових індексах, оскільки незрозуміло у який спосіб вказаний поштовий індекс впливає на визначення митної вартості імпортованих товарів та покладатися в основу для прийняття оскаржуваних рішень.

Проведення дезінфекції товару , так і її поставка здійснюється контрагентом позивача. Видача інвойсу та присвоєння йому номеру здійснюється після досягнення домовленостей щодо поставки з конкретним покупцем, причому ці дії у жодний спосіб не пов`язані з часовими рамками щодо здійснення дезінфекції партії товару та оформлення відповідного сертифікату. Обставина. Що сертифікат дезінфекції виданий пізніше інвойсу жодним чином не стосується неможливості визнання задекларованої вартості за основним методом, ніяк не впливає на числові значення заявленої до митного оформлення позивачем митної вартості експортованих товарів, саме по собі не містить відомостей. Які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо цін.

Щодо неактуальності висновку експерта та такого, що стосується іншої партії товару, зазначив, що такий стосується тотожних товарів, які ввозяться за одним контрактом, а ситуація на ринку не змінювалася через стабільність гривні, що спростовує заперечення відповідача у повній мірі та не може свідчити про втрату його актуальності.

Позивач вважає, що наведені в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості причини неможливості визнання задекларованої вартості товару є формальними і такими, що не відповідає цитованим правилам заповнення рішень про коригування митної вартості та суперечать принципам Митного кодексу України. Відзив відповідача є безпідставним, необґрунтованим, позов слід задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 11.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві, з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю, з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву та відзивах на заяви про збільшення позовних вимог. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав вступне слово представників сторін, з`ясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, дослідив письмові докази долучені до матеріалів справи та, -

в с т а н о в и в :

ПОГ «Супер-Стиль» зареєстроване як юридична особа 16.08.2018, ідентифікаційний код 42397574 /Т.1, а.с.126-127/.

25.01.2019 позивач одержав комерційну пропозицію від компанії від HMP щодо несортованого вживаного одягу (категорії І, ІІ, ІІІ, знезаражений) за ціною 1,2 доларів США; вживане взуття (категорії І, ІІ, ІІІ, знезаражене) за ціною 1,22 долари США; вживані пухові ковдри, штори, постільна білизна, несортовані (знезаражені) ціною 1,2 доларів США. Умови поставки СРТ (перевезення оплачене до) Київ /а.с.124, 125/.

03.01.2019 між ПОГ «Супер-Стиль» (покупець) та «НМР Group» (НМР Group) (продавець) укладено контракт №1-SSHMP, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує одяг, взуття, речі, які були у вжитку (секонд хенд). Кількість і асортимент товару зазначаються у інвойсі, як і ціни. Загальна сума контракту встановлюється у доларах США і складає суму вартості всіх інвойсів, що були виставлені та сплачені в межах терміну дії цього контракту. Датою поставки товару є дата закінчення митного оформлення та прибуття товару на адресу покупця. Товари підлягають поставці на митну територію України. Продавець поставляє покупцеві товар на умовах згідно з правилами INCOTERMS в редакції 2010 року, що зазначено у інвойсі.

Платежі покупцем здійснюються в Євро або доларах США. Оплата за товар, проданий за цим контрактом, повинна здійснюватися переказом грошових коштів на рахунок продавця на умовах передоплати або за фактично поставлений товар. Передоплата за партію товару здійснюється на підставі інвойсу виставленого продавцем.

Вказаний контакт укладено російською мовою, до матеріалів справи долучено переклад /Т.1, а.с.118-120, 121-123/.

Після придбання вказаного товару та поставки його на митну територію України позивачем для його митного оформлення подано ВМД ІМ 40:

- №UA209140/2019/153948 від 24.06.2019;

- №UA209140/2019/153348 від 21.06.2019;

- №UA209140/2019/152373 від 19.06.2019;

- №UA209140/2019/152013 від 18.06.2019;

- №UA209140/2019/150834 від 13.06.2019;

- №UA209140/2019/150558 від 13.06.2019;

- №UA209140/2019/150593 від 13.06.2019;

- №UA209140/2019/148490 від 06.06.2019

- №UA209140/2019/147642 від 04.06.2019;

- №UA209140/2019/147381 від 03.06.2019;

- №UA209140/2019/147441 від 03.06.2019;

- №UA209140/2019/160562 від 15.07.2019;

- №UA209140/2019/156072 від 01.07.2019;

- №UA209140/2019/160473 від 15.07.2019;

- №UA209140/2019/162879 від 22.07.2019;

- №UA209140/2019/163242 від 23.07.2019;

- №UA209140/2019/165414 від 20.07.2019;

- №UA209140/2019/166613 від 02.08.2019;

- №UA209140/2019/166621 від 02.08.2019 /Т.1, а.с.56-57, 59-60, 62-63, 65-66, 68-69, 71-72, 74-75, 77-78, 80-81, 83-84, 86-87, 90-92, 95-97, 100-102, 104-105, 107-108, 110-111,113-114, 116-117/;

- №UA209140/2019/182996 від 20.09.2019;

- №UA209140/2019/184165 від 24.09.2019;

- №UA209140/2019/186755 від 01.10.2019;

- №UA209140/2019/188794 від 07.10.2019 /Т.2, а.с.166-167, 169-170, 172-173, 175-176/;

- №UA209140/2019/197124 від 29.10.2019 /Т.2, а.с.219-220/;

- №UA209140/2019/204096 від 19.11.2019;

- №UA209140/2019/199076 від 04.11.2019 /Т.3. а.с.31-33, 36-38/.

Усі вказані вище декларації стосувалися митного оформлення товарів за кодами «Одяг, що був у використанні, для подальшого використання з текстильних матеріалів (SecondHand) - 3-ї, 2-ї, 1-ї категорії : футболки, сорочки, блузки, светри, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг. Ступінь зношеності не перевищує 28%». Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD; за кодом «взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії. Ступінь зношення не перевищує 28%». Задекларована вартість за одиницю 1,22 USD; за кодом «Речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортименті: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін. Ступінь зношеності не перевищує 28%». Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD.

На виконання вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, позивачем до митного оформлення разом із деклараціями надано митному органу документи: про які зазначено у графі 44 митних декларацій «Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи», а також у доповненнях до вказаної графи, зокрема: сертифікати якості, рахунки-фактури, автотранспортні накладні; декларації про походження товару, зовнішньоекономічний договір №1-SSHMP; заяву у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів, не підпадають під дію пунктів 6 33 Положення про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацією/видаленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2000 №1120; сертифікати дезінфекції; копії митних декларацій країни відправлення.

Митна вартість за приписами п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України заявлена за основним методом за ціною договору, тобто 1,2 долари США за несортований вживаний одяг; 1,22 доларів США за вживане взуття та 1,2 долари США за вживані пухові ковдри, штори, постільну білизну.

Львівською митницею ДФС шляхом формування електронного повідомлення відповідно до ч. 3-4 ст. 53 МК України запропонувала подати додаткові документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема, якщо рахунки сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації вказаного товару; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та кількісні характеристики товарів підготовлені експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прайс-листи, переклади документів відповідно до ст. 254 Митного кодексу України (щодо митних декларацій з серпня 2019).

Також декларанту роз`яснено можливість надати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивач додаткових документів не надав.

Не погоджуючись із заявленою митною вартістю, Львівська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів, згідно з яким проведено коригування митної вартості: UA209000/2019/201021/2 від 24.06.2019; UA209000/2019/201007/2 від 21.06.2019; UA209000/2019/200988/2 від 19.06.2019; UA209000/2019/200972/2 від 18.06.2019; UA209000/2019/200957/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200952/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200953/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200906/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200893/2 від 04.06.2019; UA209000/2019/200876/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/200884/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019; UA209000/2019/201142/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201135/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201191/2 від 22.07.2019; UA209000/2019/201197/2 від 23.07.2019; UA209000/2019/201230/2 від 30.07.2019; UA209000/2019/201242/2 від 02.08.2019; UA209000/2019/201243/2 від 02.08.2019; UA209000/2019/201485/2 від 20.09.2019; UA209000/2019/201508/2 від 24.09.2019; UA209000/2019/201539/2 від 01.10.2019; UA209000/2019/201557/2 від 07.10.2019; UA209000/2019/201690/2 від 29.10.2019; UA209000/2019/201794/2 від 18.11.2019; UА 209000/2019/201709/2 від 04.11.2019.

За змістом вказаних рішень за кодами товару 639000020, та встановлено вартість за одиницю 1,4401 доларів США.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості відповідач наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у пунктах 2-3 ст. 53 Митного кодексу України. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що:

- у фактурі повинна бути передоплата, відповідно до п. 5.2 контракту (можлива передоплата), проте до митного оформлення жодного платіжного документу не додано (UA209000/2019/201021/2 від 24.06.2019; UA209000/2019/201007/2 від 21.06.2019; UA209000/2019/200988/2 від 19.06.2019; UA209000/2019/200972/2 від 18.06.2019; UA209000/2019/200957/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200952/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200953/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200906/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200893/2 від 04.06.2019; UA209000/2019/200876/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/200884/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/201142/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019; UA209000/2019/201135/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201191/2 від 22.07.2019; UA209000/2019/201197/2 від 23.07.2019; UA209000/2019/201230/2 від 30.07.2019; UA209000/2019/201242/2 від 02.08.2019; UA209000/2019/201243/2 від 02.08.2019; UA209000/2019/201485/2 від 20.09.2019; UA209000/2019/201508/2 від 24.09.2019; UA209000/2019/201539/2 від 01.10.2019; UA209000/2019/201557/2 від 07.10.2019; UA209000/2019/201690/2 від 29.10.2019; UA209000/2019/201794/2 від 18.11.2019);

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України та вимогам наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №201 від 06.09.2001 (UA209000/2019/201021/2 від 24.06.2019; UA209000/2019/201007/2 від 21.06.2019; UA209000/2019/200988/2 від 19.06.2019; UA209000/2019/200972/2 від 18.06.2019; UA209000/2019/200957/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200952/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200953/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200906/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200893/2 від 04.06.2019; UA209000/2019/200876/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/200884/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/201142/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019; UA209000/2019/201135/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201191/2 від 22.07.2019; UA209000/2019/201197/2 від 23.07.2019; UA209000/2019/201230/2 від 30.07.2019; UA209000/2019/201242/2 від 02.08.2019; UA209000/2019/201243/2 від 02.08.2019; UA209000/2019/201485/2 від 20.09.2019; UA209000/2019/201508/2 від 24.09.2019; UA209000/2019/201539/2 від 01.10.2019; UA209000/2019/201557/2 від 07.10.2019; UA209000/2019/201690/2 від 29.10.2019; UA209000/2019/201794/2 від 18.11.2019; UА 209000/2019/201709/2 від 04.11.2019);

- у фактурах відсутні відомості щодо умов оплати поставки товару відповідно до п. 3.1 контракту (мають бути зазначені у фактурі) (UA209000/2019/201021/2 від 24.06.2019; UA209000/2019/201007/2 від 21.06.2019; UA209000/2019/200988/2 від 19.06.2019; UA209000/2019/200972/2 від 18.06.2019; UA209000/2019/200957/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200952/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200953/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200906/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200893/2 від 04.06.2019; UA209000/2019/200876/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/200884/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/201142/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019; UA209000/2019/201135/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201191/2 від 22.07.2019; UA209000/2019/201197/2 від 23.07.2019; UA209000/2019/201230/2 від 30.07.2019; UА 209000/2019/201709/2 від 04.11.2019);

- висновок експерта актуальний протягом лютого 2019 року, крім того, для порівняння експертом використано пропозиції по продажу товару, який в основному з ринку Китаю, хоча такий європейського походження (UA209000/2019/201021/2 від 24.06.2019; UA209000/2019/201007/2 від 21.06.2019; UA209000/2019/200988/2 від 19.06.2019; UA209000/2019/200972/2 від 18.06.2019; UA209000/2019/200957/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200952/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200953/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200906/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200893/2 від 04.06.2019; UA209000/2019/200876/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/200876/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/200884/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/201142/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019; UA209000/2019/201135/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201191/2 від 22.07.2019; UA209000/2019/201197/2 від 23.07.2019; UA209000/2019/201230/2 від 30.07.2019; UA209000/2019/201242/2 від 02.08.2019; UA209000/2019/201243/2 від 02.08.2019; UA209000/2019/201485/2 від 20.09.2019; UA209000/2019/201508/2 від 24.09.2019; UA209000/2019/201539/2 від 01.10.2019; UA209000/2019/201557/2 від 07.10.2019; UA209000/2019/201690/2 від 29.10.2019; UA209000/2019/201794/2 від 18.11.2019; UА 209000/2019/201709/2 від 04.11.2019);

- у графі СМR 3 місце розвантаження зазначено «Львів, Вінниця, Київ», хоча умови поставки СРТ Київ, новий договір перевезення не укладався (UA209000/2019/201485/2 від 20.09.2019; UA209000/2019/201508/2 від 24.09.2019; UA209000/2019/201539/2 від 01.10.2019; UA209000/2019/201557/2 від 07.10.2019; UA209000/2019/201690/2 від 29.10.2019; UA209000/2019/201794/2 від 18.11.2019; UА 209000/2019/201709/2 від 04.11.2019);

- у графі СМR 4 є виправлення, які завірені печаткою, яка відсутня у будь-яких документах (UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019);

- у графі СМR 4 є місто завантаження. Однак не вказано країни (UA209000/2019/200952/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200906/2 від 13.06.2019);

- у графі CMR 5 відсутній номер інвойсу, що суперечить вимогам Закону України «Про приєднання України до конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» (UA209000/2019/201021/2 від 24.06.2019; UA209000/2019/201007/2 від 21.06.2019; UA209000/2019/200988/2 від 19.06.2019; UA209000/2019/200957/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200952/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200953/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200906/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/200893/2 від 04.06.2019; UA209000/2019/200876/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/200884/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/201142/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019; UA209000/2019/201135/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201191/2 від 22.07.2019; UA209000/2019/201197/2 від 23.07.2019; UA209000/2019/201230/2 від 30.07.2019);

- у графі СМR 17 виправлений номер транспортного засобу (UA209000/2019/200876/2 від 03.06.2019; UA209000/2019/200884/2 від 03.06.2019);

- поштовий індекс продавця LV2164, зазначений у інвойсі, не належить адресі продавця (UA209000/2019/201021/2 від 24.06.2019; UA209000/2019/201007/2 від 21.06.2019; UA209000/2019/200988/2 від 19.06.2019; UA209000/2019/200957/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/201142/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019; UA209000/2019/201135/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201191/2 від 22.07.2019; UA209000/2019/201197/2 від 23.07.2019; UA209000/2019/201230/2 від 30.07.2019; UA209000/2019/201242/2 від 02.08.2019; UA209000/2019/201243/2 від 02.08.2019);

- дата видачі сертифікату дезінфекції передують датам складення інвойсів (UA209000/2019/201021/2 від 24.06.2019; UA209000/2019/201007/2 від 21.06.2019; UA209000/2019/200988/2 від 19.06.2019; UA209000/2019/200957/2 від 13.06.2019; UA209000/2019/201142/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019; UA209000/2019/201135/2 від 15.07.2019; UA209000/2019/201191/2 від 22.07.2019; UA209000/2019/201197/2 від 23.07.2019; UA209000/2019/201230/2 від 30.07.2019; UA209000/2019/201242/2 від 02.08.2019; UA209000/2019/201243/2 від 02.08.2019).

У оскаржуваних рішеннях зазначено, що декларантом на вимогу митного органу не надано додаткових документів, а також вказано про проведення консультацій у порядку передбачено ст. 57 Митного кодексу України.

Зазначено, що неможливо застосувати методи визначення митної вартості, зокрема, методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичності та подібні (аналогічні) товари, методи 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Джерелом інформації для визначення митної вартості відповідно до оскаржуваних рішень слугували митні декларації: UA209140/2019/0135715 від 25.04.2019; UA408150/2019/005433 від 13.03.2019; UA209140/2019/154266 від 25.06.2019; UA209140/2019/202882 від 15.11.2019.

Також Львівською митницею ДФС прийнято картки відмови в прийнятті митних декларацій.

Декларант звернувся до митниці у порядку ч. 7 ст. 55 МК України про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Позивач вважаючи вказані рішення про коригування митної вартості товарів необґрунтованими, безпідставними та такими, що порушують його права, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України (далі МК України) та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 МК України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно зі ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений ч. 2 ст. 53 МК України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з приписами ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Тобто митний орган має право відійти від викладених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість відсутність в рішеннях про коригування митної вартості товарів покликань на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень Контракту, положень відповідних інвойсів. Також вартість товару відображена у митних деклараціях країни відправлення, що долучалися при поданні первинних митних декларацій.

Своєю чергою право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судом встановлено, що декларант формував показники митних декларацій, зокрема, митну вартість товару на підставі положень контракту 1-SSHMP від 30.01.2019 та відповідних інвойсів. Також вартість товару відображена у митних деклараціях країни відправлення, що долучались при поданні первинних митних декларацій.

Зі змісту контракту 1-SSHMP від 30.01.2019 та наданих до митного оформлення інвойсів, встановлено умови поставки СPT відповідно до умов міжнародної торгівлі INCOTERMS, а тому вартість доставки включена у вартість самого товару.

Вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів.

Судом встановлено, що декларантом на підтвердження задекларованої митної вартості товару надано висновок експертного товарознавчого дослідження №19/1/053 від 21.02.2019. Представник позивача пояснив, що такий складений на підставі запиту підприємства по договору №1-SSHMP від 30.01.2019, яким встановлено, що «з урахуванням наданих документів значення вартості товару при ввезенні на митну територію України на умовах поставки контракту без врахування митних платежів та зборів, що поступає на митну територію України по контракту №1-SSHMP від 30.01.2019 та інвойсу №58/02/2019 від 18.02.2019, станом на лютий 2019 року (на час проведення експертизи) може складати, USD без ПДВ/кг: одяг, що використовування (вживаний одяг І,ІІ,ІІІ кат.) не сортований дезінфікований 1,20; взуття, що використовувалось (вживане взуття І, ІІ, ІІІ кат.) дезінфіковане 1,22; вживані ковдри, фіранки, постільна білизна не сортовані, дезінфіковані 1,20.

Тобто вказаним висновком експертного товарознавчого дослідження підтверджено задекларовану митну вартість товарів за основним методом.

Представником відповідача не спростовано покликання позивача на те, що вказаний експертний висновок складено за конкретним контрактом і стосується конкретного товару, а тому не зважаючи на те, що такий сформовано у лютому 2019 року, він може бути взятий за основу у спірних правовідносинах щодо визначення митної вартості товару.

Крім того на підтвердження задекларованої митної вартості декларант надавав комерційну пропозицію, що передувала укладенню відповідного зовнішньоекономічного контракту від 25.01.2019, згідно з якої запропоновано наступні ціни на придбання товарів: несортований вживаний одяг (категорії І,ІІ,ІІІ знезаражений) ціна 1,20 доларів США; вживане взуття (категорії І,ІІ,ІІІ знезаражений) ціна 1,22 доларів США; вживані пухові ковдри, штори, постільна білизна не сортовані, (знезаражені) ціна 1,20 доларів США. Умови поставки CPT Київ.

Представник позивача пояснив, що сторонами контракту досягнуто згоди щодо ціни за товар за контрактом, а також умов поставки, які були обумовлені саме у пропозиції контрагента від 25.01.2019.

Представником відповідача не заперечувався той факт, що при поданні до митного оформлення вищевказаних декларацій позивачем додано до таких сертифікати якості, рахунки-фактури (інвойси), автотранспортні накладні, декларації походження товару, зовнішньоекономічний договір №1-SSHMP, заява про включення товарів до зеленого переліку відходів, сертифікати дезінфекції, копії митних декларацій країни відправлення (долучені до частини декларацій).

Тобто декларантом дотримано вимог щодо подання усіх обов`язкових документва для підтвердження задекларованої митної вартості.

Також за приписами п. 5.2 контракту від 30.01.2019 оплата за товар проданий за цим контрактом повинна здійснюватись переказом грошових коштів на рахунок продавця на умовах передоплати або за фактично поставлений товар. Передоплата за партію товару здійснюється на підставі інвойсу, виставленого продавцем

Представник позивача пояснив, що розрахунки за контрактом його сторони здійснювали за фактично поставлений товар (післяоплата).

Оскільки умовами відповідного договору передбачено, що датою поставки товару є дата завершення митного оформлення та прибуття товару на адресу покупця, то на момент подання документів до митного оформлення оплата за товар здійснена не була, що виключало можливість позивача подати митному органу відповідні платіжні доручення.

Особливу увагу варто звернути увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №803/49/16 вказано, що строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

З огляду на викладене у цій частині аргументи відповідача є необґрунтованими.

Щодо невідповідності контракту від 30.01.2019 вимогам ст. 254 МК України, суд зазначає таке.

Статтею 254 МК України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Положення вказаної статті чітко передбачають, що органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Відповідно до ст.111 Статуту Організації Об`єднаних Націй цей Статут, китайський, французький, російський, англійський та іспанський тексти якого є рівно аутентичними, будуть зберігатися в архіві Уряду Сполучених Штатів Америки.

Таким чином російська мова (на якій складено Контракт) визнається та використовується у практичній діяльності світовою спільнотою є іноземною мовою міжнародного спілкування.

Суд звертає увагу на те, що Контракт, на підставі якого було здійснено поставку товару є однаковим для всіх поданих до оформлення пакетів документів, проте недоліки, щодо невідповідності ст. 254 МК України викладено лише в частині оскаржуваних рішень про коригування митної вартості.

Своєю чергою вказана невідповідність жодним чином не стосується митної вартості задекларованих товарів і не може слугувати підставою для прийняття розглядуваних у цій справі рішень митного органу.

Щодо зауважень митного органу до СМR, суд зазначає таке.

Статтею 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956) (далі Конвенція) ратифікованої Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» встановлено обов`язкові реквізити вантажної накладної (CMR). Зокрема, вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно з положеннями дійсної Конвенції.

Суд звертає увагу відповідачу на те, що CMR заповнюється відправником вантажу, на підставі інструкцій і вказівок, які він отримує від транспортно-експедиторської компанії. Відправник несе солідарну відповідальність за правильність заповнення CMR.

Оскільки контракт від 30.01.2019 укладено за умовами поставки СРТ, тобто, поставку здійснює продавець до м. Києва, висловлені відповідачем зауваження до таких документів є некоректними.

Крім цього у межах цієї справи, з врахуванням умов поставки за контрактом від 30.01.2019,оцінці та дослідженню підлягає не господарська операція щодо поставки товару на митну територію України, а його вартість.

При цьому зауваження недоліки у заповненні СМR не є такими, що можуть мати значення для визначення митної вартості товару, з врахуванням умов поставки за контрактом СРТ Київ, чи впливають на неї.

З позиції суду зазначені положення щодо незазначених чи частково зазначених відомостей у вантажній декларації не підпадають під ознаки визначені приписами ч. 3 ст. 53МК України, оскільки не вказують на наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Аналогічною є позиція суду і стосовно покликань щодо поштового індексу продавця, а також і щодо видання інвойсів пізніше ніж складення сертифікатів відповідності. Відповідальність складення вказаних документів покладена на продавця товару, а вказані недоліки не є такими, що впливають на числові значення митної вартості товарів.

При цьому суд не заперечує права органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (ч. 5 ст. 54 МК України), однак, при цьому він повинен довести підстави застосування приписів ч. 3 ст. 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно зі ст. 55 МК України орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Судом встановлено, що ні в повідомленнях, у яких вказано про необхідність про надання додаткових документів, ні в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведених розрахунків митної вартості, зазначених у митній декларації; не зазначив які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах; які саме складові митної вартості не підтверджені документально.

Дослідивши подані письмові докази, суд дійшов висновку, що подані позивачем при митному оформленні відомості підтверджені документально та визначені кількісно; достовірність заявлених у при митному оформленні даних не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин купівлі-продажу відповідного товару за контрактом від 30.01.2019 або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними чи за своїм змістом не відповідають дійсним обставинам, про які вказав декларант.

З огляду на викладене, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Разом з тим ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За змістом п. 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України №689 від 11.09.2015, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Отже наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішень про коригування митної вартості товару.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України.

Згідно з ч.ч. 3, 8 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Суд звертає увагу на те, що перед застосуванням наступних методів визначення митної вартості товару здійснюється процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості відповідно до приписів ст.ст. 59 і 60 МК України, під час якої орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

З огляду на викладене відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених ст. 64 МК України, можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Покликаючись на проведення консультацій, відповідач не надав доказів того, що такі проведені у належний спосіб, саме лише покликання на їх проведення не можна вважати такими, що відповідають нормам закону.

Пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Згідно з п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Своєю чергою, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів містять лише вказівки про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості через відсутність інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим.

Відповідач в ході судового розгляду доказів на підтвердження того, що ним використовувались конкретні дані, чи які б спростовували формальний підхід щодо встановлення неможливості застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості товару, не надав.

Судом встановлено, що джерелом інформації для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слугували декларації МД UA209140/2019/0135715 від 25.04.2019; МД UA408150/2019/005433 від 13.03.2019; МД UA209140/2019/154266 від 25.06.2019.

До матеріалів такі декларації долучені не були.

Разом з тим, суд зазначає, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників інших декларантів.

Таким чином відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Також враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 11.09.2012 у справі №21-262а12, та Верховного Суду, викладену у постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15, слід звернути увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

В свою чергу відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 29.01.2019 у справі № 815/6827/17 (К/9901/59766/18).

Оцінюючи викладене у сукупності з іншими обставинами справи, суд зазначає, що загальні посилання на норми МК України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

Таким чином контролюючому органу позивачем надано повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом (ціною договору). Наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

За припичами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості суд дійшов висновку про їх невідповідність цим критеріям. А тому такі є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, позивачем у повному обсязі підтверджено долученими до матеріалів справи вимоги позовної заяви, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач при зверненні до суду та у подальшому поніс судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення №25 від 18.07.2019 на суму 5339,32 грн., квитанцій: №0.0..1 від 27.08.2019 на суму 3261,62 грн., №0.0..1 від 25.07.2019 на суму 454,10 грн., №0.0..1 від 15.10.2019 на суму 1771,00 грн., №0.0..1 від 01.11.2019 на суму 480,00 грн., №30 від 03.12.2019 на суму 928,90 грн., на загальну суму 12234,94 грн. такі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 294, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201021/2 від 24.06.2019.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201007/2 від 21.06.2019.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200988/2 від 19.06.2019.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200972/2 від 18.06.2019.

6. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200957/2 від 13.06.2019.

7. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200952/2 від 13.06.2019.

8. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200953/2 від 13.06.2019.

9. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200906/2 від 06.06.2019.

10. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200893/2 від 04.06.2019.

11. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200876/2 від 03.06.2019.

12. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/200884/2 від 03.06.2019.

13. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201050/2 від 01.07.2019.

14. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201142/2 від 15.07.2019.

15. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201135/2 від 15.07.2019.

16. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201191/2 від 22.07.2019.

17. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201197/2 від 23.07.2019.

18. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201230/2 від 30.07.2019.

19. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201242/2 від 02.08.2019.

20. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201243/2 від 02.08.2019.

21. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201485/2 від 20.09.2019.

22. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201508/2 від 24.09.2019.

23. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201539/2 від 01.10.2019.

24. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201557/2 від 07.10.2019.

25. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201690/2 від 29.10.2019.

26. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/201794/2 від 18.11.2019.

27. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UА 209000/2019/201709/2 від 04.11.2019.

28. Стягнути на користь Підприємства об`єднання громадян «Супер-Стиль» (02222, м. Київ, просп. Маяковського, 47А/офіс 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ) судові витрати у виді судового збору в сумі 12234 (дванадцять тисяч двісті тридцять чотири) грн. 94 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення ст подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.12.2019.

Суддя Кравців О.Р.