Справа № 580/3374/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року справа № 580/3374/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 (далі-позивач)) з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (03167, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, (далі-відповідач)), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Черкаський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_2 (далі-третя особа), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України (пункт 11 протоколу № 116 від 30.08.2019 року) про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у відповідності до ст. 16 Закону України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, зобов`язавши подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначив, що в періоди з 07.07.1986 до 12.07.1986 та з 15.09.1986 до 20.09.1986 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження дійсної строкової служби. 01.12.2003р. йому встановлено третю групу інвалідності, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації аварії на ЧАЕС, а в подальшому, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, у відповідності із довідкою до акту огляду МСЕК серія 12ААБ № 124390 від 18.06.2018р. позивачу встановлено другу групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Крім того, зазначив, що відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2013 № 975, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, а днем виникнення такого права є дата, встановлення позивачу 2 групи інвалідності. З метою реалізації такого права, позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, однак за результатами розгляду заяви отримав відмову, викладену в протоколі від 30.08.2019р. №116. Вказане рішення вважає протиправним та таким, що суперечить законодавству України.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Гараня С.М., від 04.11.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Згідно розпорядження керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. № 239, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та відпусткою судді Гараня С.М., не можливістю розглянути вказану справу у строки встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, з метою дотримання процесуального законодавства, призначено повторний автоматичний розподіл справи №580/3374/19. За результатами проведення повторного автоматичного розподілу - справа призначена судді Білоноженко М.А.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А. від 26.12.2019р. адміністративну справу №580/3374/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до свого провадження.

Представник відповідача та третьої особи, заперечили проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзивах на адміністративний позов. В обґрунтування своєї позиції зазначили, що оскільки позивач звільнений у запас з військової частини, яка перебувала у складі Внутрішніх військ СРСР, а отже відповідно до п. 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги №975 від 25.12.2013р., витрати пов`язані із виплатою одноразової грошової допомоги особовому складу колишніх Внутрішніх військ мають здійснюватися органами внутрішніх справ. Крім того, зазначили, що позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги і з іншої підстави, а саме йому встановлено інвалідність в понад 3-х місячний термін, після закінчення спеціальних зборів, а тому підстав для отримання одноразової грошової допомоги за п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , в періоди з 07.07.1986р. до 12.07.1986р. та з 15.09.1986р. до 20.09.1986р. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження дійсної строкової служби, що підтверджується копією довідки № 273 від 16.11.1992р. та копією військового квитка.

У відповідності із довідкою до акту огляду МСЕК серія MCE № 028474 позивачу 01.12.2003р. встановлено третю групу інвалідності. В подальшому, в зв`язку погіршенням стану здоров`я, у відповідності із довідкою до акту огляду МСЕК серія 12ААБ № 124390 від 18.06.2018р. позивачу встановлено другу групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З довідки управління соціального захисту населення Управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації від 23.07.2018р. №66/01-05 вбачається, що позивач не отримував одноразову компенсацію при встановленні як III так і II групи інвалідності у відповідності до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до заключення обласної СПЕЦ ЛКК № 8244 від 17.06.2003, встановлено, що захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

30.08.2019р. пунктом 11 протоколу №116 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з посиланням на пункт 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 №975, зазначивши що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Зазначено, що позивач не був військовослужбовцем Збройних Сил та не підпадає під дію ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погоджуючись з останнім позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду II групи.

З довідки до акту огляду МСЕК серія МСЕ № 028474 судом встановлено, що позивачу 01.12.2003р. встановлено III групу інвалідності. В подальшому, в зв`язку погіршенням стану здоров`я, у відповідності із довідкою до акту огляду МСЕК серія 12ААБ № 124390 від 18.06.2018р. позивачу встановлено II групу інвалідності безстроково.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ст. 41 цього Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06 грудня 2016 року (далі - Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.

Проте з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону № 1774-VІІІ для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Таким чином, статтею 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла на час встановленння позивачу ІІ групи інвалідності, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 750/5074/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18, від 20 травня 2019 року у справі №240/5947/18, № 806/219/18.

Таким чином, оскільки II група інвалідності встановлена ОСОБА_1 з 18.06.2018р., в період, коли законодавством не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України викладене у п. 11 протоколу № 116 від 30.08.2019 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.

В контексті спірних правовідносин саме ч. 6 ст. 16 Закону № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 червня 2018 року (справа № 750/5074/17) ч. 6 ст. 16 Закону №2011-ХІІ, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону № 2011-XII після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Відтак, оскільки позивачу вперше встановлена інвалідність більше ніж через 16 років після звільнення зі строкової військової служби, то суд приходить до висновку, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги за ст. 16 Закону № 2011-XII.

Вище викладена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 806/219/18, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню при виборі застосування норм права до спірних правовідносин.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Закріплений у частині першій ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність дій щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги.

З огляду на викладене, приймаючи рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, суд дійшов висновку, що Міністерство оборони України діяло відповідно до вимог чинного законодавства, в зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно ч.5, ст. 139 КАС України, вимог щодо стягнення судових витрат понесених відповідачем заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко