Справа № 280/5920/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 грудня 2019 року Справа № 280/5920/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., представника позивача адвоката Остапенка В.С. розглянувши в порядку ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича (69041, м.Запоріжжя, бул.Вінтера, буд.26, офіс 1.2)

про скасування постанови про стягнення основної винагороди,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича (далі відповідач, Приватний виконавець Проценко Д.Ю.), у якій позивач просив суд:

1) зобов`язати відповідача повернути стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» виконавчий документ у виконавчому провадженні №60574734, провадження у якому відкрито 11.11.2019;

2) скасувати постанову відповідача про стягнення з боржника основної винагороди від 11.11.2019 ВП №60574734.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач з посиланням на пункт 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404) зазначив, що у зв`язку з існуванням встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника відповідач був зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. Звертає увагу, що виконавчий збір (основна винагорода) стягується виконавцем у розмірі 10% суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Тобто, виконавчий збір (основна винагорода) стягується за примусове виконання рішення та за своєю природою є санкцією за невиконання рішення суду боржником. Проте, відсутні докази, які б підтверджували фактичне стягнення, повернення суми боргу, або докази того, що стягувачу передано за виконавчим документом майно такою ж вартістю. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 09.12.2019 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» виконавчий документ у виконавчому провадженні №60574734, провадження у якому відкрито 11.11.2019. Роз`яснено позивачу його право на звернення з такою позовною вимогою до суду, який видав виконавчий документ, в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 09.12.2019 позовну заяву в частині скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 11.11.2019 ВП №60574734 залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.ст.12, 257, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Призначено судове засідання на 26.12.2019.

24.12.2019 відповідач подав відзив на адміністративний позов (вх.№54749), в якому не погоджується з позовними вимогами, та з посиланням на статтю 26 Закону №1404 зазначає, що ним правомірно відкрито виконавче провадження №60574734, оскільки підстав для повернення виконавчого документу без прийняття його до виконання не встановлено. Зазначає, що частиною 7 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі Закон №1403) передбачено, що постанова про стягнення основної винагороди виноситься приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Вважає, що всі виконавчі дії здійснені виключно в межах повноважень приватного виконавця, на підставі та у спосіб визначені чинним законодавством України. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

26.12.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 27.12.2019.

Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши надані представником позивача пояснення, дослідивши відзив на позовну заяву, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, суд встановив таке.

На виконанні у Приватного виконавця Проценка Д.Ю. перебуває виконавче провадження №60574734 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду міста Запоріжжя №334/11290/13-ц від 28.04.2015 про: «в рахунок погашення заборгованості за іпотечним договором №21/І-05 від 29.12.2005, яка станом на 01.11.2013 складає 48 205,48 доларів США, що відповідно курсу НБУ, становить 385 306,40 грн. (заборгованість за кредитом 216 344,85 грн., заборгованість по відсоткам 141 547,56 грн., заборгованість по комісії 11 564,27 грн. та сума пені 15 849,72 грн.), звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею - 42,59 кв.м., та житловою площею - 26,49 кв.м., що належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2003, посвідченого приватним нотаріусом Вакуленко С.О., що була передана в іпотеку іпотекодержателю за договором про іпотечний кредит №16/ІК-05 від 29.12.2005, посвідченого приватним нотаріусом Ніколаєвською Л.Б. під реєстровим №1563, на користь TOB «Кредитні ініціативи» (), шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах з початковою ціною 165 135 грн., встановленою іпотечним договором від 29.12.2005, або за домовленістю сторін».

Вказане виконавче провадження відкрито відповідачем 11.11.2019 відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №60574734 на підставі заяви стягувача Товариства з обмеженою відповідальності «Кредитні Ініціативи».

Також, 11.11.2019 Приватним виконавцем Проценком Д.Ю. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 38 530,64 грн.

Вищевказані постанови Приватного виконавця Проценка Д.Ю направлені засобами поштового зв`язку на адресу позивача та отримані останнім 18.11.2019.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 11.11.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів визначає Закон №1404 та інші нормативно-правові акти.

Згідно з вимогами статті 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону №1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 24 Закону №1404 визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Статтею 26 Закону №1404 врегульовано початок примусового виконання рішення.

Частинами 1, 5 вищезазначеної статті передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 9 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, передбачено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частинами 2, 4 статті 27 Закону №1404 визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 7 статті 31 Закону №1403, передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Судом встановлено, що Приватним виконавцем Проценком Д.Ю. 11.11.2019 одночасно з відкриттям виконавчого провадження №60574734 винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 38 530,64 грн.

Отже, спірна постанова про стягнення з боржника основної винагороди винесена відповідачем з дотриманням вимог частини 7 статті 31 Закону №1403.

Суд вважає помилковими посилання позивача на те, що виконавчий збір стягується лише за умови фактичного стягнення виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягнення з боржника сум заборгованості, оскільки зазначене суперечить змісту статті 27 Закону №1404.

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018, у частині другій статті 27 Закону №1404 слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Тобто, починаючи з 28.08.2018 розмір виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

При цьому суд звертає увагу, що спір щодо розміру основної винагороди, визначеного в оскаржуваній постанові, відсутній.

Доводи, якими позивач обґрунтовує протиправність оскаржуваної постанови, по суті зводяться до незгоди з бездіяльністю відповідача щодо не повернення виконавчого документа стягувачу після відкриття виконавчого провадження, оскільки позивач вважає, що предмет стягнення підпадає під заборону відчуження, встановлену у статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-VII.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 74 Закону № 1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто, рішення, дії чи бездіяльність відповідача, які вчинені у зв`язку з виконанням виконавчого листа Ленінського районного суду міста Запоріжжя №334/11290/13-ц від 28.04.2015, можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ.

Зазначене свідчить про те, що Запорізький окружний адміністративний суд не є належним судом у спорі щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Приватного виконавця Проценка Д.Ю., прийнятих/вчинених у виконавчому провадженні №60574734 при виконанні виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом міста Запоріжжя, та не може надавати оцінку таким рішенням, діям чи бездіяльності з огляду на відсутність компетенції.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Однак зазначений закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, та не забороняє приватному виконавцю виносити одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження і постанову про стягнення основної винагороди у відповідності до частини 7 статті 31 Закону №1403.

В обсязі встановлених у цій справі обставин і відповідних їм правовідносин, та враховуючи той факт, що з 28.08.2018 стягнення основної винагороди приватного виконавця є не правом, а обов`язком приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови про стягнення з боржника основної винагороди.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича про скасування постанови про стягнення основної винагороди - відмовити.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених, зокрема статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, місцезнаходження: 69041, м.Запоріжжя, бул.Вінтера, буд.26, офіс 1.2.

Повне судове рішення складено та проголошено 27.12.2019.

Суддя М.О. Семененко