Справа № 804/3158/16
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2019 року

Київ

справа №804/3158/16

адміністративне провадження №К/9901/21061/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М. В.,

суддів: Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу

за касаційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року (головуючий суддя - Гімон М.М., судді: Білак С.В., Юрко І.В.)

у справі №804/3158/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» (перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль»)

до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

третя особа: Публічне акціонерне товариство «ДТЕК «Дніпрообленерго»,

про визнання дій протиправними.

І. РУХ СПРАВИ

1. У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» (далі - ПАТ «Дніпровська теплоелектроцентраль) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Т.П. під час прийняття постанов від 10 травня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчих провадженнях: №51001880, №51002237, №51001930, №51001965, №51001995, №51002035, №51001857, №51001830, №51001796, №51002125, №51002207, №51001611, №51001635, №51001722.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що дії відповідача з винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у вказаних виконавчих провадженнях є протиправними, оскільки ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року у справі №904/10198/15 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Дніпродзержинська теплоцентраль», а тому з моменту порушення провадження у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном, можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

3. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Т.П. з винесення постанов від 10 травня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчих провадженнях: №51001880, №51002237, №51001930, №51001965, №51001995, №51002035, №51001857, №51001830, №51001796, №51002125, №51002207, №51001611, №51001635, №51001722.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову. Визнано протиправними та скасовано постанови відповідача від 10 травня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесені у виконавчих провадженнях: №51001880, №51002237, №51001930, №51001965, №51001995, №51002035, №51001857, №51001830, №51001796, №51002125, №51002207, №51001611, №51001635, №51001722.

5. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - ГТУЮ у Дніпропетровській області) звернулося з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

6. Позивач та третя особа відзиви на касаційну скаргу до суду не подали.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження щодо боржника Відкрите акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» (ПАТ «Дніпровська теплоелектроцентраль»), до складу якого входять виконавчі провадження: №51001880, №51002237, №51001930, №51001965, №51001995, №51002035, №51001857, №51001830, №51001796, №51002125, №51002207, №51001611, №51001635, №51001722 з виконання низки виконавчих написів нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А., про примусове стягнення з Відкрите акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» (ПАТ «Дніпровська теплоелектроцентраль») заборгованості на користь ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», що сторонами не оспорюється.

8. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року №904/10198/15 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

9. 18 грудня 2015 року на сайті Вищого господарського суду України здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство за номером публікації 26408.

10. 29 грудня 2015 року позивачем за вихідним номером №2770/07 на адресу відповідача направлена заява про зупинення виконавчих проваджень від 23 грудня 2015 року щодо боржника «ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» (ПАТ «Дніпровська теплоелектроцентраль»), які перебувають на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, оскільки ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року порушено провадження у справі про банкрутство заявника.

11. 25 січня 2016 року позивач звернувся до начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою №152/07 про перевірку виконавчих проваджень, які знаходяться на виконанні державного виконавця Осельської Т.П., оскільки незважаючи на інформацію, що надходить до державного виконавця щодо зупинення виконавчих проваджень, остання продовжує вчиняти дії з примусового виконання рішень. Одними із додатків до заяви долучено ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року №904/10198/15 та копія офіційного оприлюднення інформації про порушення справи про банкрутство заявника.

12. 10 травня 2016 року відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено ряд постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчих проваджень №51001880, №51002237, №51001930, №51001965, №51001995, №51002035, №51001857, №51001830, №51001796, №51002125, №51002207, №51001611, №51001635, №51001722 з виконання виконавчих написів приватного нотаріуса, де боржником є Відкрите акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» (ПАТ «Дніпровська теплоелектроцентраль»), а стягувачем - ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго».

13. Вважаючи неправомірними дії відповідача під час прийняття спірних постанов позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що постанови відповідача від 10 травня 2016 року у виконавчих провадженнях про накладення арешту на кошти та майно ПАТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» прийняті всупереч введення Господарським судом Дніпропетровської області мораторію на задоволення вимог кредиторів та повідомлення про порушення справи про банкрутство, а отже такі його дії є протиправними.

15. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов апеляційний суд, виходив з того, що у спірних правовідносинах приписи Закону України від 14 травня 1992 року №2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII) є спеціальними по відношенню до приписів Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - №606-XIV), а тому прийняття спірних постанов всупереч введення Господарським судом Дніпропетровської області мораторію на задоволення вимог кредиторів та порушення справи про банкрутство, є протиправною. Крім того, суд, керуючись приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вийшов за межі позовних вимог і зазначив, що належним способом захисту прав позивача буде не тільки визнання протиправними дій, а і скасування постанов відповідача від 10 травня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. В обґрунтування поданої касаційної скарги відповідач зазначив, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки доводам позивача стосовно того, що 25 травня 2016 року на адресу відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли заяви позивача від 24 травня 2016 року №973/07, №984, №985/07 про зупинення виконавчих проваджень №51001722, №51001611, №51001635 щодо боржника «ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» (ПАТ «Дніпровська теплоелектроцентраль») на підставі яких, 26 травня 2016 року відповідач виніс відповідні постанови про зупинення виконавчого провадження.

17. Також скаржник вказує, що частиною другої статті 25 Закону та пунктом 5 частини третьої статті 11 Закону №606-XIV передбачена можливість одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на кошти та майно боржника, а отже при винесенні спірних постанов відповідачем не порушено норми чинного законодавства.

18. Крім того, вважає, що опублікування на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України інформації про порушення справи про банкрутство не може свідчити про обізнаність державного виконавця про введення в дію мораторію на задоволення вимог кредиторів запровадженого господарським судом.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

20. Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу наявності чи відсутності в діях відповідача порушень вчинених під час прийняття постанов від 10 травня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

21. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом №606-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

23. Згідно частини першої статті 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

24. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (частина перша статті 2 Закону №606-XIV).

25. Відповідно до статті 6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

26. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (частина перша та друга статті 11 Закону №606-XIV).

27. Згідно з частиною третьою статті 19 вказаного Закону у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

28. Частиною другою статті 25 Закону №606-XIV визначено, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

29. Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника врегульовано главою 4 Закону №606-XIV. Відповідно до частини першої статті 52 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

30. За правилами частини першої та другої статті 57 Закону №606-XIV арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

31. При цьому, відповідно до пункту 8 частини першої статті 37 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню зокрема у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

32. Враховуючи, що судова процедура банкрутства регулюється спеціальним законом, положення пункту 8 частини першої статті 37 Закону №606-XIV слід застосовувати у нормативному поєднанні з положеннями Закону №2343-XII.

33. Відповідно до частин 9, 10, 13, 15, 16 статті 16 Закону №2343-XII в ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається, зокрема про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

34. З метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Таке оголошення має містити повне найменування боржника, його поштову адресу, банківські реквізити, найменування та адресу господарського суду, номер справи, відомості про розпорядника майна, граничний строк подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника.

35. Ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство набирає законної сили з моменту її винесення.

36. З моменту порушення провадження у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

37. Ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство не пізніше трьох днів з дня її винесення надсилається боржнику, кредитору (кредиторам) та іншим особам, які беруть участь або мають взяти участь у цій справі (власнику майна, органу, уповноваженому управляти майном боржника, тощо), органу доходів і зборів, місцевому загальному суду, органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

38. Згідно частини першої, другої та сьомої статті 19 Закону №2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

39. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

40. Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

41. Частиною першою статті 39 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1-17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

42. При цьому, частиною п`ятою статті 12 Закону №606-XIV встановлено, що сторони зобов`язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

43. З аналізу наведених правових норми вбачається, що умовами, з якими законодавець пов`язує обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій є наявність ухвали господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство, яка офіційно оприлюднена в установленому законом порядку; повідомлення сторонами виконавчого провадження державного виконавця про обставини, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, а також обізнаність державного виконавця щодо настання таких обставин.

44. Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження щодо одного боржника - «ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» (ПАТ «Дніпровська теплоелектроцентраль»).

45. Провадження у справі про банкрутство позивача та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів було порушено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року у справі №904/10198/15, офіційне оприлюднення якої відбулось18 грудня 2015 року.

46. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами від 29 грудня 2015 року та від 25 січня 2016 року, в яких вказував на те, що стосовно нього господарським судом порушено процедуру банкрутства та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, до яких долучав ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року, тоді як оскаржувані постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуженні винесені відповідачем 15 травня 2016 року, тобто, після порушення провадження у справі про банкрутство.

47. Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції, що державний виконавець, у якого на виконанні перебуває зведене виконавче провадження щодо одного боржника, при наявній обізнаності про порушення щодо цього боржника провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, не мав права вчиняти виконавчі дії з накладення арешту на майно боржника, а повинен був зупинити виконавчі провадження, оскільки такі дії могли бути вчинені лише в межах справи про банкрутство.

48. Верховний Суд критично ставиться до твердження відповідача в касаційній скарзі, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що виконання у виконавчих провадженнях №51001722, №51001611, № 1001635 було зупинено 26 травня 2016 року, після отримання відповідних заяв позивача від 24 травня 2016 року, оскільки у відповідача на виконанні перебуває зведене виконавче провадження щодо одного боржника, та відповідно після надходження до відповідача інформації про прийняття господарським судом ухвали про порушення щодо такого боржника справи про банкрутство, у відповідача виник обов`язок щодо зупинення виконавчих проваджень.

49. Інші доводи касаційної скарги, які зводяться до переоцінки встановлених судами фактичних обставин справи, вказаного висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, і так само не містять жодних аргументів щодо неправильного застосування з боку суду апеляційної інстанції норм матеріального права.

50. Ураховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що дії державного виконавця з прийняття постанов від10 травня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчих проваджень №51001880, №51002237, №51001930, №51001965, №51001995, №51002035, №51001857, №51001830, №51001796, №51002125, №51002207, №51001611, №51001635, №51001722 є протиправними, а прийняті відповідачем постанови підлягають скасуванню.

51. Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають нормам процесуального права, доводи касаційної скарги не спростовують його висновків, та ґрунтуються на переоцінці обставин, встановлених судом.

52. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

53. За таких обставин, Верховний суд приходить до висновку, що постанова суду апеляційної інстанції відповідає нормам матеріального права, прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

54. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 345, 350, 356 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

А.Г. Загороднюк

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду