Справа № 500/1269/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10937/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року, прийняте суддею Мартиць О.І. о 12 годині 52 хвилині у місті Тернополі, повний текст складений 16.09.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні соціальної пенсії та відмови в зарахуванні періоду навчання з 01.09.1976 року по 28.02.1982 року у Агдамському сільськогосподарському технікумі мінсільгосп Азербайджанської ССР та зобов`язати призначити соціальну пенсію та зарахувати до пенсійного стажу період навчання з 01.09.1976 року по 28.02.1982 року у Агдамському сільськогосподарському технікумі мінсільгосп Азербайджанської ССР та період з 20.04.1982 року по 10.05.1992 року в колгоспі імені Енгельса (Азербайджан) з моменту звернення - 20.02.2019 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року позов задоволений частково. Визнано протиправними дії щодо відмови в зарахуванні позивачу періоду навчання з 01.09.1976 року по 08.11.1977 року та з 02.11.1979 року по 28.02.1982 року. в Агдамському сільськогосподарському технікумі мінсільгосп Азербайджанської РСР; зобов`язано зарахувати період навчання з 01.09.1976 року по 08.11.1977 року та з 02.11.1979 року по 28.02.1982 року в Агдамському сільськогосподарському технікумі мінсільгосп Азербайджанської РСР. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що стаж стаціонарного навчання позивача за період з 01.09.1976 року по 28.02.1982 року в Агдамському сільськогосподарському технікумі підтверджений належними доказами, зокрема, періоди з 01.09.1976 року по 08.11.1977 року та з 02.11.1979 року по 28.02.1982 року, а період з 09.11.1977 року по 01.11.1979 року виключений як період проходження військової служби.

З приводу позовної вимоги про зарахування періоду роботи в колгоспі з 20.04.1982 року по 10.05.199 року, то за матеріалами справи його вже зараховано, тому така вимога є безпідставною.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Тернопільській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, архівних установ.

До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1976 року по 28.02.1982 року, оскільки період навчання перетинається із проходженням військової служби. Причому, листом від 27.02.2019 року повідомлено, що після подання уточнюючої довідки за вказаний період навчання (денна форма), даний період буде зарахований до страхового стажу.

Судом не враховано, що уточнюючих довідок подано не було, тому зарахування вказаного періоду неможливе.

Нарахований стаж становить 11 років 8 місяців 25 днів.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (правонаступником якого є ГУПФУ в Тернопільській області) із заявою, в якій просив порахувати його стаж роботи згідно поданих документів: копії паспорта, ідентифікаційного коду, трудової книжки, довідки з військкомату, диплому, довідки про колгоспний стаж роботи за №317 від 27.12.2018 року та №318, довідок з архівів, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. (а.с.33)

27.02.2019 року листом за №3275/06 Тернопільське ОУПФУ повідомило позивача, що згідно представлених документів його страховий стаж становить 11 років 8 місяців 25 днів, до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1976 року по 28.02.1982 року в сільськогосподарському технікумі, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби. Після надання уточнюючої довідки за вищевказаний період навчання (денна форма) даний період буде зарахований до страхового стажу. (а.с.8)

Відповідно до 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок).

Згідно п.1, 3 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними довідками. За відсутності трудової книжки, і також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки, відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, виходячи із наведених норм Порядку №637, у разі відсутності у трудовій книжці записів про трудовий стаж, такий встановлюється на підставі документів, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, у пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, як встановлено судом, органом Пенсійного фонду не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження стажу позивача.

У матеріалах справи наявна копія диплому серії НОМЕР_1 , виданого Агдамським сільськогосподарським технікумом (Азербайджан) 28.02.1982 року, реєстраційний номер №2578, яка підтверджує те, що позивач в 1976 році поступив і в 1982 році закінчив повний курс Агдамського сільськогосподарського технікуму і рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 28.02.1982 року йому присвоєна кваліфікація агронома. (а.с.14-15)

Судом також встановлено, що у вказаний період навчання позивач проходив військову службу в складі діючої армії з 09.11.1977 року по 01.11.1979 року, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.12-13) та довідкою Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату від 13.12.2018 року №4/246. (а.с.23)

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що неподання уточнюючої довідки не може бути підставою для відмови у зарахуванні до трудового стажу періоду навчання позивача у Агдамському сільськогосподарському технікумі.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій ГУПФУ в Тернопільській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1976 року по 08.11.1977 року та з 02.11.1979 року по 28.02.1982 року в Агдамському сільськогосподарському технікумі мінсільгосп Азербайджанської РСР до трудового стажу і зобов`язання зарахувати такий.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 500/1269/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення складено 27.12.2019 року.