Справа № 743/2247/19
Суддя: Бараненко Ігор Іванович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/2247/19 Суддя (судді) першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Бараненка І.І., суддів: Бабенка К.А., Чаку Є.В., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника громадянина Федеративної республіки Сомалі ОСОБА_1 - адвоката Самолюка В.В. на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2019 року в адміністративній справі за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Федеративної республіки Сомалі ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2019 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (надалі - Позивач) звернулось у Ріпкинський районний суд Чернігівської області з позовом до громадянина Федеративної республіки Сомалі ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) з вимогами:

- примусово видворити Відповідача за межі України;

- затримати відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства (надалі - ПТПІ) строком на шість місяців;

- рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2019 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник Відповідача, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги представник Відповідача посилається на те, що Позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, а тому суд першої інстанції зобов`язаний був залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Сторони (представники сторін) в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому порядку були повідомлені про місце, дату і час розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляції наявними у матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2019 Позивачем виявлено громадянина Федеративної республіки Сомалі ОСОБА_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме перебував на території України без документів, які дають право законно перебувати в Україні.

15.07.2019 Позивачем притягнуто до адміністративної відповідальності Позивача за ч. 1 ст. 203 КУпАП, тобто за порушення встановленого порядку перебування іноземців в Україні.

15.07.2019 Позивачем прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким останнього зобов`язано покинути територію України у термін до 31.07.2019 та заборонено в`їзд в Україну терміном на три роки.

У встановлений в зазначеному рішенні термін Відповідач територію України не покинув.

02.12.2019 Відповідача було піддано адміністративному затриманню на підставі ч. 2 ст. 263 КУпАП, про що складено протокол № МКМ 000075.

За рішенням Позивача від 02.12.2019 Відповідача поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

03.12.2019 за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства громадянина Відповідача передано до Чернігівського ПТПІ.

З огляду на вказані обставини Позивач звернувся до суду з позовом про примусове видворення за межі України та затримання Відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення з поміщенням до ПТПІ строком на шість місяців.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Обмеження строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, зокрема запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.

Матеріалами справи встановлено, що підставою для звернення з позовом до суду про примусове видворення з України Відповідача стало невиконання останнім у добровільному порядку рішення від 15.07.2019 про примусове його повернення до країни походження або третьої країни, яким Відповідача зобов`язано покинути територію України у термін до 31.07.2019.

Згідно ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Отже, тримісячний строк для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їхнього в`їзду в Україну та виїзду з України врегульовано Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (надалі - Закон).

Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України це іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону ).

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

За правилами п. 1 Розділу ІІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150, у разі виявлення підстав, передбачених ч. 1 ст. 30 Закону органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Отже, з огляду на приписи ч. 1 ст. 30 Закону підстави, які дають Позивачу право на звернення до суду з вищезазначеними вимогами виникають після невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.08.2019 в адміністративній справі № 362/1634/19.

Перебіг строку для звернення до суду з даним позовом розпочався 31.07.2019, тобто після закінчення терміну для виконання рішення Позивача від 15.07.2019 про примусове повернення його до країни походження або третьої країни.

Однак, з адміністративним позовом Позивач звернувся лише 05.12.2019, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України при цьому заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду Позивач не подав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених ч. ч. 3, 4 ст. 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Порушення судом першої інстанції зазначених вище норм КАС України призвело до неправильного вирішення справи.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції належить скасувати, а позов залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 288, 289, 315,322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника громадянина Федеративної республіки Сомалі ОСОБА_1 - адвоката Самолюка В.В. задовольнити частково.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2019 року скасувати повністю.

Позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Федеративної республіки Сомалі ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без розгляду повністю.

Дана постанова набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки, визначені статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, передбачених частиною п`ятою статті 291, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.І. Бараненко

суддя К.А. Бабенко

суддя Є.В. Чаку