Справа № 320/4225/19
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року м. Київ № 320/4225/19

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс»

до Київської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності та дій протиправними

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» із позовом до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12.04.2019 №UA125000/2019/000311/2; визнання протиправною бездіяльності Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією від 02.04.2019 ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877; визнання протиправними дій Київської митниці ДФС, які полягали у відмові в застосуванні до товару №1 за митною декларацією від 02.04.2019 ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією від 02.04.2019 ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505.

Позов мотивовано протиправністю коригування контролюючим органом митної вартості імпортованого позивачем товару, незважаючи на надання декларантом усіх необхідних документів для митного оформлення та визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, та порушенням контролюючим органом приписів законодавства, що регламентує митну справу в Україні, в зв`язку із безпідставним застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів при винесенні оскаржуваного рішення без наявності для того встановлених митним законодавством підстав. Також в обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про порушення відповідачем строку відмови в митному оформленні, встановленого Митним кодексом України, та про безпідставність відмови відповідачем у застосуванні до задекларованого товару другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням митної декларації 401505.

Ухвалою суду від 28.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано до суду письмовий відзив на позовну заяву,відповідно до якого позов не визнано. Зазначено, що надані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності, які викликали сумнів у достовірності та об`єктивності відомостей щодо підтвердження числових значень митної вартості. З метою усунення виявлених розбіжностей та підтвердження числових складових митної вартості позивачу було запропоновано надати додаткові документи, які в подальшому ним були надані не в повному обсязі, не усували виявлених розбіжностей та не підтверджували об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, в зв`язку з чим митницею правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, який ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказано на необґрунтованість відзиву відповідача та спростування наведених в ньому доводів матеріалами справи, наголошено на безпідставності відмови відповідачем у застосуванні до задекларованого товару другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням наданої позивачем контролюючому органу митної декларації.

Ухвалою суду від 16.10.2019 провадження у справі зупинялось з метою надання сторонам часу на примирення.

У зв`язку з неявкою представників сторін у судове засідання 11.12.2019 та на підставі поданих представником позивача клопотань про закриття підготовчого провадження та розгляд справи в порядку письмового провадження, судом закрито підготовче провадження та вирішено здійснювати подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» зареєстровано як юридична особа 15.08.2006, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис № 0007898, , місцезнаходження: 03194, м. Київ, бульв. Кольцова, 17-В.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (Покупець) та SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD (Продавець), укладено зовнішньоекономічний контракт від 01.12.2015 №VT0112-15, згідно якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця наступні тканини власного виробництва (далі «Товар»), а Покупець зобов`язується оплатити отриманий від Продавця Товар на умовах, визначених Сторонами в Договорі чи/або відповідних додатках до нього: а) тканина змішана; b)тканина 100% поліестер; c)тканина 100% бавовна; d) тканина декоративна; е) інший товар, зазначений у додатках до цього Договору.

Контрактом поміж іншого встановлено, що:найменування, вартість і кількість Товару може змінюватись відповідно до додатків до Договору, які є невід`ємною частиною Договору, якщо інше не передбачено цим Договором (пункт 1.2). Товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR Україна (відповідно до Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього Договору. При цьому Сторони домовились, що морський порт на митній території України, до якого Продавець зобовя`зується поставити Товар Покупцеві, буде узгоджуватись Сторонами окремо (пункт 2.1). Сторони домовились, що в ціну Товару включається його вартість, упаковка, маркування та доставка (пункт 3.1). Оплата за Товар буде здійснюватись шляхом оплати Покупцем виставленого інвойсу на Товар Продавцем протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дня отримання Товару Покупцем чи його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього Договору (пункт 4.1). Сторони домовились, що разом з Товаром Продавець зобов`язується передати вантажоотримувачу Товару наступні документи: товаротранспортні документи на Товар; комерційний рахунок (інвойс) Продавця; пакувальний лист; копію експортної митної декларації Продавця; сертифікат походження Товару (пункт 5.2). Термін дії Договору припиняється після спливу 3 (трьох) років з моменту підписання Договору. При цьому Договір продовжує свою дію навіть після припинення терміну його дії щодо невиконаних зобов`язань Сторін по цьому Договору (пункт 10.5).

Продавцем і Покупцем підписано додаткову угоду від 23.11.2018 №2 до контракту від 01.12.2015 №VT0112-15, якою пункт 10.5 Договору викладено в новій редакції в частині продовження терміну дії договору до 31.12.2021, а також викладено в новій редакції пункт 5.2 Договору в частині виключення копії експортної митної декларації Продавця з переліку документів, які Продавець зобов`язаний передати разом з Товаром вантажоотримувачу.

Відповідно до підписаного між сторонами додатку від 29.11.2018 №VT095 до Договору купівлі-продажу від 01.12.2015 №VT0112-15 Продавець зобов`язується поставити на умовах CFR Одеса, Україна (Incoterms 2010),а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити згідно Договору та Додатку наступний товар: a) тканина набивна (100% поліестер, сток) ширина 220 см, товарна позиція 54076190 згідно діючої на момент укладення цього додатку Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, в кількості 25560 кг, 162815 пог. м., по ціні 3,03 долара США за 1 (один) кілограм. Загальна сума до оплати за Товар складає 77446,80 доларів США і відповідно до Інвойсу №SХT3011 оплачується Покупцем згідно пункту 4.1 Договору.

Продавцем виставлено Покупцю комерційний інвойс від 30.11.2018 №SХT3011 на суму 77446,80 доларів США.

ТОВ «Віта-Текс» подано до митного органу UA125000 (Київська митниця ДФС) попередню митну декларацію від 26.03.2019 ІМ40ЕЕ №UA125000/2019/902895.

Відділом митного оформлення №3 митного посту «Одеса Центральний» Одеської митниці ДФС проведено огляд товарів, які переміщаються через державний кордон на підставі вказаної митної декларації, про що складено акт від 01.02.2019 №UA500030/2019/0442 про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, відповідно до якого проведено митний огляд товару з частковим вивантаженням та частковим розкриттям вантажних місць під час якого виявлено товар тканину у рулонах. Згідно акта зважування від 31.01.2019 №WGT130737 вага брутто вантажу складає 25780 кг, що на 220 кг брутто менше ніж зазначено у ДКД та ТСД. Проведено відбір зразків тканини для встановлення визначальних показників та характеристик для ідентифікації товарів: хімічний склад, матеріал виготовлення.

В подальшому позивачем подано до митного органу UA125110 (відділ митного оформлення №1 митного посту «Західний» Київської митниці ДФС) митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877, до якої декларантом долучено документи, зазначені в графі 44 митної декларації. Відповідно даних митної декларації, умовами поставки є CFR, UA Одеса (графа 20), загальна сума за рахунком 77446,80 доларів США (графа 22), курс валюти 27,570704 (графа 23), задекларована митна вартість товару №1 2135262 грн. (графа 45).

Листом від 02.04.2019, направленим засобами електронного зв`язку, інспектором Стус Д.В. повідомлено декларанта, що: «пункт 5.2 договору купівлі-продажу від 01.12.2015 №VT0112-15 передбачає надання продавцем копії експортної декларації продавця та сертифіката походження товару, однак до митного оформлення зазначені документи не надано. Пункт 5.1 контракту передбачає приймання товару по якості та відповідності маркуванню та пакуванню, в інвойсі вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту, або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження того факту, що товар є стоковим відсутні. Наданий прайс-лист на сток 2018 року не містить даних щодо дати видачі документу, терміну дії, натомість містить пропозицію, за бажанням покупця, виготовити товар іншої щільності, що не вплине на ціну товару, тобто ще не виготовлений товар наперед вважається стоковим. Зазначене не дає можливості упевнитися в істинності або точності відомостей в документах, поданих до митного оформлення. Також встановлено, що пунктом 4.1 договору купівлі-продажу від 01.12.2015 №VT0112-15 передбачено оплату за товар протягом 60 днів з дати поставки товару. Крім того, пункт 4.3 контракту передбачає можливість здійснення попередньої оплати, проте в інвойсі умови, порядок та термін оплати за товар не зазначені, а банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, відсутні».

На підставі вимог статей 53, 54 Митного кодексу України повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності), а саме:банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - виписку з бухгалтерської документації; - копії митної декларації країни відправлення з врахуванням статті 254 Митного кодексу України; - висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вказаних вимог позивачем подано лист від 11.04.2019 №1104/19-01, до якого додатково додано лист SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD від 09.04.2019 №20190409/01-OUT з перекладом, прибуткові, видаткові та податкові накладні, складені ТОВ «Віта-Текс», копію митної декларації від 08.02.2019 ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505. Крім того, вказаний лист позивача містить прохання щодо проведення в письмовому вигляді консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, у випадку неможливості визнання митної вартості товару за першим методом, та прохання використати інформацію про митну вартість товару №1 за митною декларацією від 08.02.2019 ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 для визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до статті 60 Митного кодексу України.

Відповідачем прийнято рішення від 12.04.2019 №UA125000/2019/000311/2 про коригування митної вартості та відмовлено позивачу в митному оформленні (випуску) товару, в зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00133.

З метою здійснення митного оформлення товару та випуску товарів у вільний обіг, позивачем 22.04.2019 подано митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/407449 з урахуванням рішення про коригування митної вартості, що призвело до завищення розміру митних платежів на загальну суму 89315,47 грн.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо прийняття відмови у митному оформленні з порушенням встановленого Митним кодексом України строку, та вважаючи дії відповідача щодо безпідставного незастосування другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Основним нормативним актом, що регламентує питання митної справи є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України,у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша). Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: - декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга). У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (пункти 1-8 частини третьої). У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: - виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; - довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; - розрахунок ціни (калькуляцію) (частина четверта).

Згідно статті 54 Митного кодексу України,контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу(частина друга). За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя). Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: - упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; - у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; - у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; - проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; - звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; - застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина п`ята). Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста).

За висновком суду, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Під час судового розгляду судом встановлено, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи, які були подані позивачем до митного оформлення, а саме: митна декларація ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877; зовнішньоекономічний контракт від 01.12.2015 №VT0112-15; додаткова угода від 23.11.2018 №2 до контракту; додаток від 29.11.2018 №VT095 до контракту; комерційний інвойс від 30.11.2018 №SХT3011, не містять у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей. За висновком суду, вказаних документів було достатньо для визначення ціни, що підлягає сплаті за товари, які ввозяться позивачем.

Водночас, у оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено розбіжності, які, на його думку, ставлять під сумнів достовірність заявленої декларантом митної вартості та не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом, а саме: відсутність документів на підтвердження того, що товар є стоковим, незазначення в інвойсі терміну оплати за товар, відсутність у прайс-листі даних щодо дати видачі документа, терміну дії, інформації про артикули товарів.

Суд зазначає, що такі висновки відповідача є необ`єктивними та не свідчать про наявність розбіжностей, які ставлять під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості.

Так, термін оплати визначений у договорі, надання прайс-листа вимагається лише у разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Втім, судом встановлено, що надані позивачем у відповідності до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України не містили у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей.

Щодо відсутності документів на підтвердження того, що товар є стоковим, суд зазначає, що контролюючий орган визначає митну вартість товару виходячи з ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі наданих декларантом на підтвердження митної вартості документів. В компетенцію контролюючого органу не входить перевірка правильності визначення постачальником / продавцем по зовнішньоекономічному договору ціни товару чи віднесення постачальником такого товару до певних категорій, зокрема до «стокового» товару. В даному випадку контролюючий орган повинен здійснювати контроль за правильністю віднесення декларантом товару до певної товарної позиції на підставі Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №428 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України». При цьому, суд зауважує, що в розділі XI (групи50-63) «Текстильні матеріали та текстильні вироби» УКТЗЕД відсутня така кваліфікуюча ознака товару як «сток», «стоковий товар», що могло б вплинути на ставки мита на такий товар в залежності від правильності його класифікації. Не містять також жодних роз`яснень щодо понять «сток», «стоковий товар» і «Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності», затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 №401, а також Митний кодекс України. Тому суд дійшов висновку про безпідставність тверджень контролюючого органу щодо ненадання декларантом документів на підтвердження того, що задекларований товар є стоковим. Надання таких документів декларантом не передбачено статтею 53 Митного кодексу України.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів та відомостей, поданих декларантом контролюючому органу разом з митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877, у оформленні якої відповідачем було відмовлено.

Як убачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів: «у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно джерела інформації:товар №1 митна декларація від 11.04.2019 №UA110190/2019/503447, митна декларація від 29.03.2019 №UA100010/2019/325668 (рівень митної вартості товару згідно джерел інформації 3,51 дол. США/кг)».

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина перша). Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта). У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина п`ята). При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста).

Частиною шостою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (пункти 1-4).

Згідно частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З оскаржуваного рішення убачається, що підставою для застосування резервного методу слугували встановлені контролюючим органом розбіжності в документах, які судом спростовано та визнано необґрунтованими. Крім того, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

В порушення наведених норм Митного кодексу України, оскаржуване рішення не містить: обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки. Відповідачем не зазначено, митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

При цьому, як вбачається з наданої відповідачем копії митної декларації від 11.04.2019 №UA110190/2019/503447, у декларації відсутній товар, який є аналогічним товару, що декларувався позивачем. В товарній позиції №26 вказаної декларації зазначено тканини з синтетичних комплексних ниток з вмістом не менш як 85 мас. % текстурованих поліефірних ниток, вибивні: тканина меблева (89% поліестер, 12% нейлон) 15 ANTOU SHINDOKNIT & TEXTILES Co., Ltd. Країна виробництва:CN. Водночас позивачем поставлявся товар з наступним описом: тканина вибивна з синтетичних комплексних текстурованих поліефірних ниток (100%) полотняного переплетення без покриття та без просочення завширшки 220+-1см, щільність 55-75+-7г/м2, не призначена для дитячого асортименту, 162815,0 пог. м., 358193,0 m2, сток. Країна виробництва:CN. Виробник: SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD, CN, що не відповідає опису товару в митній декларації, на яку посилався відповідач у оскаржуваному рішенні.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12.04.2019 №UA125000/2019/000311/2, тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Митним кодексом встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Наступними за основним методом визначення митної вартості в порядку черговості є, зокрема, методи визначення митної вартості: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Статтею 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього (частина перша). Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (частина друга). Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (частина третя). Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (частина четверта).У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (частина п`ята).У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування (частина шоста). У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість (частина сьома).

Як встановлено судом, в наданому на запит контролюючого органу листі від 11.04.2019 №1104/19-01 позивач зазначив про проведення в письмовому вигляді консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, у випадку неможливості визнання митної вартості товару за першим методом, з використанням інформації про митну вартість товару №1 за митною декларацією від 08.02.2019 ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 для визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до статті 60 Митного кодексу України.

Із митної декларації 08.02.2019 ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 вбачається митне оформлення контролюючим органом імпортованого позивачем товару з наступним описом: тканина вибивна з синтетичних комплексних текстурованих поліефірних ниток (100%) полотняного переплетення без покриття та без просочення завширшки 220+-1см, щільність 55-80+-7г/м2, не призначена для дитячого асортименту, 192194,0 м. пог., 422826,80 m2, сток. Країна виробництва:CN. Виробник: SHAOXING CITY JINQIAO TEXTILE CO., LTD, CN, що не відповідає опису товару в митній декларації, на яку посилався відповідач у оскаржуваному рішенні.

Водночас, зазначений товар є ідентичним товару, який імпортувався позивачем відповідно до митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877. Вбачаються незначні розбіжності на 0,5 щодо верхньої межі показників щільності тканини.

Відповідно до статті 59 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього (частина перша). При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник (частина друга). Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті (частина третя). Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (частина четверта). У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (частина п`ята). У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування (частина шоста). У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість (частина сьома).

Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючий орган на підставі наданої позивачем інформації та відповідного джерела щодо митного оформлення ідентичного товару був зобов`яаний застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів. Відтак, суд не погоджується з доводами позивача про визнання протиправними дій Київської митниці ДФС, які полягали у відмові в застосуванні до товару №1 за митною декларацією від 02.04.2019 ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією від 02.04.2019 ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505. Тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Статтею 255 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335цього Кодексу (частина перша). Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу (частина друга).

Згідно статті 256 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Частиною першою статті 29 Митного кодексу України встановлено, що рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено, що з метою митного оформлення товару позивачем подано до Київської митниці ДФС митну декларацію ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877.

Листом від 02.04.2019, направленим засобами електронного зв`язку, інспектором Стус Д.В. позивачу повідомлено про необхідність надання додаткових документів для підтвердження числового значення митної вартості задекларованого товару.

На виконання вимог контролюючого органу позивачем подано лист від 11.04.2019 №1104/19-01, який отримано отримувачем А141.EPD 11.04.2019 о 15:37 год., що підтверджується ідентифікатором повідомлення 7d53a82e-3b30-45c3-8422-59e10890f907.

Відповідно до ідентифікатора повідомлення c174d8ba-0393-46f4-8709-7a, відмову в оформленні митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877 оформлено відповідачем 12.04.2019 о 15:49 год., тобто після спливу 4 годин з моменту надання позивачем витребуваних контролюючим органом документів.

Таким чином суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо протиправної бездіяльності Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877. При цьому судом узято до уваги відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів існування обставин, встановлених частиною другою статті 255 Митного кодексу України, які є підставою для перевищення встановленого Митним кодексом України чотирьохгодинного строку митного оформлення.

Отже, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 23.08.2019 №UA125000/2019/000282/2, про визнання протиправною бездіяльності Київської митниці ДФС щодо неприйняття в строк, встановлений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів, та про визнання протиправними дій, які полягали у відмові в застосуванні до задекларованого товару другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5763,00 грн. (платіжне доручення від 05.08.2019 №2267). Враховуючи часткове задоволення позову, на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 3842,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Київської митниці ДФС.

Відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відтак судові витрати присудженню на користь відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12.04.2019 №UA125000/2019/000311/2.

Визнати протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією від 02.04.2019 ІМ40ДТ №UA125110/2019/405877.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» судові витрати в розмірі 3842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (ідентифікаційний код 34483946, місцезнаходження: 03194, м. Київ, бульв. Кольцова, 17-В).

Відповідач Київська митниця ДФС (ідентифікаційний код 39470947, місцезнаходження: 08307, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», м. Бориспіль, Київська обл.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення 26 грудня 2019 року.