Справа № 404/1980/19(2-а/404/104/19)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 404/1980/19(2-а/404/104/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2019 року (суддя суду 1 інстанції Панфілова А.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського першого батальйону другої роти УПП в Кіровоградської області Мусікова Юрія Юрійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до поліцейського першого батальйону другої роти УПП в Кіровоградської області Мусікова Ю. Ю., в якому просила визнати дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками частини 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.; скасувати постанову ЕАВ № 985650 від 13.03.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яку винесено відповідачем, щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач, 13.03.2019, керувала транспортним засобом Ніссан Теана, д/н НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила ПДР України. Однак з таким висновком позивач не погоджується та вказує на те, що транспортним засобом позивач керувала з увімкненим ближнім світлом фар.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 13.06.2019 позивач керувала транспортним засобом у вечірній час доби з увімкненим ближнім світлом фар та на вимогу працівника поліції здійснила зупинку, увімкнувши габарити автомобіля аварійної зупинки, виключивши ближнє освітлення фар.

Як підставу для зупинки, працівники поліції повідомили вчинення перевірки всіх транспортних засобів які можуть викликати підозру у порушенні порядку та витребувати у позивача для ознайомлення посвідчення водія та документи на автомобіль, які були надані відповідачу.

Перевіривши відповідність наданих позивачем документів, працівники поліції увімкнули нагрудну відеокамеру та не повертаючи позивачу документів усно повідомили нову обставину зупинки, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Стверджує, що відеозапис на боді-камеру працівниками поліції здійснено все після зупинки позивача, при цьому відео-фото фіксації самого адміністративного правопорушення, на вимогу позивача надано не було, так як такий запис відсутній взагалі.

Таким чином, відповідачем було неправомірно застосовано до позивача адміністративне стягнення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою поліцейського першого батальйону другої роти УПП в Кіровоградської області Мусікова Ю. Ю., серії ЕАВ №985650 від 13.03.2019, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.5)

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення позивач 13.03.2019 року о 20:20 год. в м. Кропивницькому, керувала автомобілем Ніссан Теана, д/н НОМЕР_1 , в м. Кропивницький по вул. Віктора Чміленка без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби.

Згідно з частиною 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до підпункту «а» пункту 19.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, 19.1. у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Пункт 19.1. ПДР також містить примітку, якою визначено, що в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Судом встановлено, що відповідач, з`ясувавши факт порушення позивачем підпункту «а» пункту 19.1 Правил дорожнього руху застосував до позивача стягнення у вигляді штрафу на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач, стверджує про відсутність вчинення нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення. Вказує на те, що керувала транспортним засобом з увімкненими фарами ближнього світла та вимкнула їх лише після зупинки транспортного засобу працівниками полії, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Відповідачем, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, долучено до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, проте з вказаного відеозапису встановлено, що відео - фіксація події почалась вже після зупинки транспортного засобу, яким керувала позивач.

Так, жодних доказів на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідачем суду не надано.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови від 13.03.2019 року відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ № 985650 від 13.03.2019 підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій поліцейського першого батальйону другої роти УПП в Кіровоградської області Мусікова Ю. Ю. задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

Згідно пунктів 4 частини 1 статті 317 цього ж Кодексу підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити часткового.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до поліцейського першого батальйону другої роти УПП в Кіровоградської області Мусікова Юрія Юрійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 985650, яку винесено 13.03.2019 поліцейським першого батальйону другої роти УПП в Кіровоградської області Мусіковим Юрієм Юрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425грн. Справу про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили 26.12.2019 та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко