Справа № 192/1371/18(2-а/192/45/19)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 192/1371/18 (2-а/192/45/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року в адміністративній справі №192/1371/18 (2-а/192/45/19) (головуючий суддя першої інстанції Стрельников О.О.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу роти з ОВО Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Половинки Ігоря Євгеновича, (третя особа, - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 30.07.2018 року звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовом, який в подальшому уточнив, до інспектора 1 взводу роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Половинки І.Є., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 243957 від 26 липня 2018 року, винесену відповідачем відносно нього про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року позов задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії АР №243957 від 26 липня 2018 року інспектора 1 взводу роти з ОВО Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Половинки Ігоря Євгеновича винесену відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при постановленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

В апеляційній скарзі скаржник не заявив суду клопотання про розгляд справи за його участю. Інші учасники справи також не заявили суду клопотання про розгляд справи за їхньою участю.

З урахуванням викладеного суд вважає, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції можливо здійснювати без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Половинкою І.Є. винесено постанову серії АР №243957 відносно ОСОБА_1 про накладення на останнього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.7).

Згідно вказаної постанови близько 06 год. 00 хв. 26 липня 2018 року в м.Дніпрі на перехресті вул.Січеславська Набережна та вул.Ливарна, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ Ford Transit 260S, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя з крайньої лівої смуги прямо, де дозволено тільки поворот ліворуч, чим порушив розділ 1.8 п.34 ПДР і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою інспектора, ОСОБА_2 В ОСОБА_3 . оскаржив її до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на таке.

При вирішенні справи суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд першої інстанції зазначив, що жодних доказів на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано. Суддею під час відкриття провадження по справі було витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за фактом скоєння ним адміністративного правопорушення, але ухвала суду в цій частині відповідачем не була виконана і матеріали справи на адресу суду направлені не були.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що у відповідача працював нагрудний відеореєстратор, який фіксував процес розгляду справи. Вказаний відеозапис надавався представником третьої особи суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наданий суду першої інстанції відеозапис не містить фіксування самого порушення позивачем Правил дорожнього руху, а містить лише фіксування складання оскаржуваної постанови.

Також, згідно статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, яка була надана позивачем суду першої інстанції, вона не містить відомостей про здійснення відеозапису правопорушення та наявність такого відеозапису взагалі.

Крім того, в графі «До постанови додаються» відсутні будь-які відомості про наявність відеозапису та долучення його як доказу до вказаної постанови.

Отже, в силу вище зазначених положень статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України відеозапис, на який посилається апелянт, є недопустимим доказом, а тому колегія суддів наданий доказ (відеозапис) до уваги не приймає.

Згідно з частину першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на відповідача.

Таким чином, оскільки встановлених законом доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року в адміністративній справі №192/1371/18 (2-а/192/45/19) залишити без задоволення.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року в адміністративній справі №192/1371/18 (2-а/192/45/19) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Чабаненко