Справа № 1.380.2019.004224
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.004224
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Грень Н.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Редкевич О.Р.,

представника відповідача Лозовського Р.Р.,

третьої ОСОБА_1 І ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до Оброшинської сільської ради, треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

19.08.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 до Оброшинської сільської ради в якому з крахуваннямзаяви про зміну позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Оброшинської сільської ради відносно не розгляду заяви щодо надання ОСОБА_3 , як учаснику АТО, земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України;

- зобов`язати Оброшинську сільську раду розглянути заяву щодо надання ОСОБА_3 , як учаснику АТО, земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України;

- визнати протиправною бездіяльність Оброшинської сільської ради щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 14.03.2019;

- зобов`язати Оброшинську сільську раду надати відповідь на інформаційний запит від 14.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у червні 2017 року він звернувся до Оброшинської сільської ради із заявою про надання йому, як учаснику АТО, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України. Однак, станом на день подання позовної заяви до суду результат розгляду поданої заяви про надання ОСОБА_3 , як учаснику АТО, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на території Оброшинської сільської ради заяви - відсутній. Надалі, 14.03.2019 позивачем на адресу відповідача поштовим засобом зв`язку надіслано інформаційний запит щодо розгляду заяви, в якому він просив надати відповідь щодо стану розгляду заяви про надання мені, як учаснику АТО, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України, та зазначену інформацію направити поштовим зв`язком на адресу вказану у даному запиті. Станом на день подання позовної заяви до суду відповідь відсутня.

Відповідач позов не визнав, 13.09.2019 долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заява від учасника АТО ОСОБА_3 , надійшла в сільську раду 12.06.2017 за вх. № 109. Листом від 10.07.2017 за вих.№ 364 гр. ОСОБА_3 повідомлено про те, що його заява буде розглянута на черговому засіданні сесії сільської ради, яке відбулось 03.08.2017. На даному засіданні було розглянуто заяву гр. ОСОБА_3 , про що було прийнято рішення №540. Вказаним рішенням сесія сільської ради вирішила внести гр. ОСОБА_3 в список для отримання земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків в с. Оброшине учасників антитерористичної операції та бойових дій, котрі не мають відношення до територіальної громади с. Оброшине. Відповідач зазначив, що рішення було направлене засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації гр. ОСОБА_3 . Також відповідач вказав, що стосовно інформаційного запиту, направленого гр. ОСОБА_3 , на адресу Оброшинської сільської ради, то такий був розглянутий та надана відповідь за вих. № 177 від 18.03.2019. Таким чином, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

20.09.2019 до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивача листом від 10.07.2017 за вих. № 364 повідомлено про те, що подана ним заява буде розглянута на черговому засіданні сесії сільської ради. Однак, дані твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки жодних листів на поштову адресу не надходило, як і не надходило рішення № 540 прийняте на сесії сільської ради, що відбулась 03.08.2017. Щодо поданого відповідачем витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції, як підтвердження надіслання кореспонденції, то на думку позивача такий не може братись до уваги, оскільки не доводить факту отримання позивачем кореспонденції від відповідача. Більше того, з такого витягу неможливо встановити чи відправлялась кореспонденція загалом.20.09.2019 позивачем подано до суду заяву про зміну позовних вимог відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Оброшинської сільської ради № 540 від 03.08.2017;

- зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо надання йому, як учаснику АТО, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України;

- визнати протиправною бездіяльність Оброшинської сільської ради щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 14.03.2019.

- зобов`язати Оброшинську сільську раду надати відповідь на інформаційний запит Курпіля М.В. від 14.03.2019.

В обгрунтування заяви про зміну позовних вимог позивач зазначив, що про те, що його заява про надання йому, як учаснику АТО, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України розглянута 03.08.2017 та про рішення прийняте за результатами розгляду заяви йому стало відомо з отриманого відзиву на позовну заяву. Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що відповідач повинен відмовити в задоволенні заяви про надання земельної ділянки з належним обгрунтуванням, або ж задовольнити таку заяву. Земельний кодекс України передбачає чіткий алгоритм дій щодо розгляду заяв про надання земельних ділянок. Відтак, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді від 22.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не прибув, у позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити.

Третя особа ОСОБА_16 у судовому засіданні щодо вирішення спору покликалась на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 у судове засідання не прибули.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив наступне.

ОСОБА_3 12.06.2017 подав до Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області заяву про надання земельної ділянки як учаснику АТО на території Оброшинської сільської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруж, в межах норм визначених Земельним кодексом України.

03.08.2018 на XIV сесії VII демократичного скликання Оброшинської сільської прийнято рішення про внесення в список для отримання земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків в с. Оброшине учасників антитерористичної операції та бойових дій, котрі не мають відношення до територіальної громади с.Оброшине, в тому числі і гр. ОСОБА_3 .

Позивач, не отримавши копії прийнятого сесією рішення звернувся з інформаційним запитом до Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в якому просив надати відповідь щодо стану розгляду поданої ним заяви про надання йому, як учаснику АТО, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд на території Оброшинської сільської ради, в межах норм визначених Земельним кодексом України.

18.03.2019 у відповідь на інформаційний запит ОСОБА_19 М ОСОБА_20 ., Оброшинською сільською радою повідомлено позивача, що рішенням №540 від 03.08.2017 його включено в список для виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку в селі Оброшине учасникам антитерористичної операції та бойових дій.

Позивач, вважаючи бездіяльність, а також прийняте відповідачем рішення протиправними, звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно з п. б ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належить серед іншого передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 14 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII) учасникам бойових дій (статті 5, 6) та особам, прирівняним до них надаються такі пільги, зокрема, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

У відповідності до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частина 2 статті 3 Конституції України передбачає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч.1 ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом на підставі ст.146 Конституції України.

Відповідно до ст.25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п. 34 ч.1 ст. 26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, за результатами розгляду відповідної заяви громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності, відповідач у місячний строк повинен, або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки, або надати відмову у наданні такого дозволу.

Разом з цим, така відмова повинна бути вмотивована, оформлена належним чином та прийнята виключно з підстав, встановлених ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що Рішенням XIV сесії VII скликання Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 03.08.2019 за №540 ОСОБА_3 внесено у список для позачергового отримання земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків в с. Оброшине учасників АТО.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначені положення норм Земельного кодексу України та Закону України Про місцеве самоврядування в Україні надають відповідачу повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язують прийняти відповідне рішення про надання, або ж вмотивовану відмову у наданні земельної ділянки. Однак, в даному випадку вимоги Земельного кодексу України та Закону України Про місцеве самоврядування в Україні Оброшинською сільською радою дотримано не було, оскільки, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_3 чи про відмову в такому наданні сільською радою не приймалось.

Таким чином, рішення від 03.08.2019 № 540 не є, на переконання суду, доказом розгляду вказаної заяви відповідно до вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки, як зазначалося вище, вимогами законодавства з цього питання передбачено прийняття рішення ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, або ж про відмову в наданні такого.

Суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику рішення про включення в список для виділення земельних ділянок, свідчить бездіяльність, та про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу належного урядування, який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії, п. 120, Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, п. 72, від 08.04.2008, і Москаль проти Польщі, п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії, п. 74, від 20.05.2010, і Тошкуце та інші проти Румунії, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене, суд, з метою ефективного захисту порушених прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Оброшинської сільської ради, щодо не розгляду заяви ОСОБА_3 про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України від 12.06.2017.

Щодо позовних вимог зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_3 , щодо надання йому, як учаснику АТО, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України, суд зазначає, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (постанова Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 у справі №К/31204/15). Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. Повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано статтею 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Суд зазначає, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи наведене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Оброшинську сільську раду Пустомитівського району Львівської області вирішити питання щодо надання ОСОБА_3 , як учаснику АТО, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України, згідно поданої заяви від 12.06.2017.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення №540 від 03.08.2019 про включення у список для отримання земельних ділянок, то така задоволенню не підлягає, оскільки формування таких списків не передбачено жодним нормативно-правовим актом, та окрім того, жодним чином не порушує прав позивача, оскільки не тягне за собою жодних наслідків.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність, щодо не повідомлення по розгляд заяви та ненадіслання копії рішення, то такі задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що заява позивача не розглянута належним чином з урахуванням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування», та рішення з урахуванням вимог Земельного кодексу України відповідачем не прийнято.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Оброшинської сільської ради, щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 14.03.2019 та зобов`язання надати відповідь на такий запит, то така задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту долученої до матеріалів справи копії відповіді на запит то така надана відповідачем 18.03.2019.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача належить задовольнити частково.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Оброшинської сільської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_3 про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України від 12.06.2017.

Зобов`язати Оброшинську сільську раду вирішити питання щодо надання ОСОБА_3 , як учаснику АТО, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, на території Оброшинської сільської ради, в межах норм, визначених Земельним кодексом України, згідно поданої заяви від 12.06.2017.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст рішення складено та підписано 29.12.2019.