Справа № 320/5118/19
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року № 320/5118/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 18.03.2019, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 10000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 18.03.2019, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 10000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 18.03.2019, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 18.03.2019, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 85,00 грн.

На підставі вказаних рішень відповідач застосував до позивача фінансові санкції за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що виявились у реалізації тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, що встановлені виробниками або імпортерами тютюнових виробів, реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії, та порушення вимог пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що виявилось у проведенні розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вважає рішення відповідача про застосування до неї фінансових санкцій незаконними. Так, позивач зазначає, що перевірка була проведена з грубим порушенням норм чинного законодавства та за відсутності підстав для її проведення, оскільки вона не допускала посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки; наказ про призначення перевірки їй особисто не вручався, як і копії направлень; в журналі реєстрації перевірок контролюючий орган записів не вчиняв, з проханням надати журнал посадові особи не звертались; в акті перевірки міститься посилання про те, що перевірку проведено в присутності продавця, однак вона не є представником позивача в розумінні положень Цивільного кодексу України. Крім того, позивач стверджує, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у акті перевірки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача в письмовому відзиві, поданому до суду, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що посадові особи податкового органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Викладені в акті перевірки порушення встановлені з урахуванням фактичних обставин, тому оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій є законними та такими, що не підлягають скасуванню.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 має статус фізичної особи - підприємця, що зареєстрована 08.04.2014 Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області, як платник податків перебуває на обліку в Ірпінській ОДПІ.

У лютому 2019 року посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (акт перевірки від 11.02.2019 № 1087/26-15-40-01/ НОМЕР_1 ). Перевірка здійснювалась у магазині, де здійснює господарську діяльність позивач, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Сім`ї АДРЕСА_2 .

Перевіркою виявлено порушення вимог Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що виявились у реалізації тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, що встановлені виробниками або імпортерами тютюнових виробів, реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії, та порушення вимог пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що виявилось у проведенні розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Зокрема, в акті перевірки відображено, що: позивач здійснив реалізацію пачки сигарет Chesterfield KS BLUE виробництва ПрАТ " Філіп Моріс Україна" за ціною 41,00 грн., у той час як максимальна роздрібна ціна зазначена на пачці складає 38,57 грн. за пачку, що з урахуванням 5% акцизного податку становить 40,50 грн.

Факти реалізації сигарет Chesterfield KS BLUE за завищеною максимальною ціною підтверджується фіскальним чеком від 31.01.2019 № із зазначенням товарної номенклатури "ЦИГАРКИ; позивач здійснив реалізацію пляшки шампанського "Советське Шампанське", місткістю 0,75 л., виробництва КЗШВ за ціною 88,00 грн., у той час як мінімальна роздрібна ціна на Вина ігристі, вина газовані у скляній тарі місткістю 0,7 і 0,75 л. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" становить 89,00 грн. Факт реалізації пляшки шампанського "Советське Шампанське" підтверджується фіскальним чеком від 31.01.2019 № із зазначенням товарної номенклатури "АЛКОГОЛЬНІ НАПОЇ; позивач здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без відповідної ліцензії, що підтверджується даними з інформаційних баз ДФС України, а саме: 06.06.2018 о 21 год. 22 хв. згідно фіскального чеку РРО №5786 була здійснена реалізація "АЛКОГОЛЬНІ НАПОЇ вартістю 101,00 грн. при чому ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями має термін дії з 18.06.2018, а попередня ліцензія була анульована 31.05.2018.

На підставі висновків Акту перевірки від 11.02.2019 №1087/26-15-40-01/ Головним управлінням ДФС у м. Києві прийняті податкові повідомлення - рішення про застосування фінансових санкцій, а саме:

№ від 18.03.2019, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 10000,00 грн.;

№ від 18.03.2019, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 10000,00 грн.;

№ від 18.03.2019, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.;

№ від 18.03.2019, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 85,00 грн.

Не погоджуючись з прийняти податковими повідомленнями - рішеннями про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Так, спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 за №2755-VI, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 за №481/95-ВР, Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» №957 від 30.10.2008 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Щодо підстав проведення фактичної перевірки позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Відповідно до пп. 19-1.1.16 п.19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 80.7 статті 80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до приписів пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Суд встановив, що фактична перевірка магазину позивача, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 8, проведена на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 24.01.2019 за №952 "Про проведення фактичних перевірок" та направлень на перевірку від 31.01.2019 за №№ 972/26-15-40-01 та 973/26-15-40-01.

З матеріалів справи судом встановлено, що посадовими особами здійснено контрольну закупку, при проведенні якої встановлено порушення норм законодавства. Як наслідок, з огляду на вищевказані норми податкового законодавства, посадовими особами відповідача правомірно проведено перевірку позивача.

Також суд звертає увагу, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24.12.2010 у справі №21-25а10, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного суду від 10.05.2018 у справі №806/2127/16 (адміністративне провадження №К/9901/35465/18) та від 08.08.2018 у справі №П/811/1680/17 (адміністративне провадження №К/9901/11219/18).

Таким чином, враховуючи, що особа яка фактично проводить розрахункові операції в магазині позивача фактично допустила посадових осіб до здійснення перевірки, суд дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність та безпідставність проведення вказаної перевірки є необґрунтованими.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 18.03.2019, згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 10000,00 грн. за порушення норм статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що виявилось у реалізації тютюнових виробів за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, що встановлені виробниками або імпортерами тютюнових виробів, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 15 Закону № 481/95-ВР) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України (частина четверта статті 17 Закон № 481/95-ВР).

Згідно із статтею 11-1 Закону № 481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Абзацом дванадцятим пункту 13 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24 липня 2002 року №218, та частиною тринадцятою статті 18 Закону № 481/95-ВР визначено, що за наявності в місці торгівлі тютюнових виробів однієї власної назви, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими, ніж ті, що вказані на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках.

Згідно із пунктом 221.3 статті 221 Податкового кодексу України за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів одного найменування, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках, збільшеними на суму акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну.

Відповідно до пункту 22 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами розрахунки з покупцями за придбані тютюнові вироби здійснюються відповідно до встановленого законодавством порядку.

Матеріалами фактичної перевірки, проведеної відповідачем, підтверджується, та жодним чином не спростовано позивачем, факт реалізації позивачем пачки сигарет Chesterfield KS BLUE за ціною 41 грн. 00коп., тоді як максимальна ціна їх продажу, зазначена виробником безпосередньо на пачці, становить 38 грн. 57 коп., отже ціна реалізації з врахуванням суми 5% акцизного податку з роздрібного продажу не повинна перевищувати 40 грн. 50 коп.

Абзацом п`ятнадцятим частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Таким чином, відповідачем правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції у розмірі 10 000 грн. 00 коп. за факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів.

Щодо накладення фінансових санкцій у розмірі 10 000 грн. 00 коп. за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481) мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-роздрібних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Згідно статті 18 Закону №481 Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" із змінами та доповненнями, затверджені розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв з розрахунку мінімальної ціни за 1 літр 100-відсоткового спирту.

Судом встановлено, при проведенні фактичної перевірки, посадовими особами відповідача зафіксована роздрібна торгівля вином за ціною нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, а саме: 31.01.2019 було реалізовано шампанське "Советське Шампанське" 0,75 л. по ціні 88,00 грн. (мінімальна встановлена роздрібна ціна 89,00грн.), що підтверджується фіскальним чеком РРО від 31.01.2019 №.

Відповідно до статті 17 Закону України №481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Фінансова санкція згідно статті 17 Закону №481 за оптову або роздрібну торгівлю коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000,00 грн.

Отже, позовна вимога в цій частині, а саме про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення про застосування фінансових санкцій № від 18.03.2019 не підлягає задоволенню.

Щодо накладення фінансових санкцій у розмірі 17 000 грн. 00 коп. за факт реалізації алкогольних напоїв без відповідної ліцензії, суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту фактичної перевірки позивач здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без відповідної ліцензії, що підтверджується даними з інформаційних баз ДФС України, а саме: 06.06.2018 о 21 год. 22 хв. згідно фіскального чеку РРО №5786 була здійснена реалізація "АЛКОГОЛЬНІ НАПОЇ вартістю 101,00 грн.

Водночас з матеріалів справи вбачається та не спростовано позивачем, що ліцензія ФОП ОСОБА_1 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями має термін дії з 18.06.2018, а попередня ліцензія була анульована 31.05.2018.

Таким чином, як встановлено під час перевірки, позивач не мав право здійснювати торгівлю алкогольними напоями у період з 01.06.2018 до 18.06.2018, так як у цей період ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у ФОП ОСОБА_1 була відсутня.

Згідно ч. 14 ст. 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ч. 20 ст.15 Закону № 481/95-ВР - ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Отже, суд погоджується із висновком контролюючого органу, що норми Закону № 481/95-ВР прямо та безумовно забороняють суб`єкту господарювання за відсутності документу дозвільного характеру здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями або тютюновими виробами.

Абзацом п`ятим частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, позовна вимога в частині, а визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення про застосування фінансових санкцій № від 18.03.2019 не підлягає задоволенню.

Щодо накладення фінансових санкцій у розмірі 85 грн. 00 коп. за порушення вимог пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що виявилось у проведенні розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості, суд зазначає наступне.

Так, згідно з висновками зазначеними в акті фактичної перевірки позивач за місцем провадження своєї господарської діяльності не дотримується режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг).

Пунктом 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Відповідно до пункту 6 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року №13, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за №220/28350, затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів.

За визначенням, наведеним у пункті 2 розділу І цього Положення, назва товару (послуги) - слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу суб`єкта господарювання.

У пункті 2 розділу ІІ цього Положення наведений перелік обов`язкових реквізитів, які повинен містити фіскальний касовий чек на товари (послуги), надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). До таких реквізитів належить зокрема код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, який зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством.

Позивач не довів суду, що реєстратор розрахункових операцій, який він застосовував для проведення розрахунків з покупцями на магазині був належним чином попередньо запрограмований та до пам`яті РРО було занесене як найменування товарів, так і їх код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Водночас матеріали справи, - акт перевірки та фіскальні звітні чеки з найменуванням товарів "ЦИГАРКИ та "АЛКОГОЛЬНІ НАПОЇ", свідчать про недотримання позивачем вимог п.11 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та порушення ним порядку попереднього програмування.

У позові позивач це порушення жодним чином не спростовував.

Таким чином, застосування до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням № від 18.03.2019 штрафної санкції, передбаченої п.6 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що з огляду на правила пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, склало 85 грн. (17 грн. х 5), є правомірним. Підстави для скасування цього рішення відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяв у межах компетенції, визначених законом, вірно встановив факти правопорушення і визначив розміри фінансових санкцій, у зв`язку з чим підстави для їх скасування відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, позивачем не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідача.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.