Справа № 1.380.2019.005891
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005891
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 1.380.2019.005891 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Львівській області сформувати та подати до Стрийського Управління Державної Казначейської служби України

у Львівській області подання про повернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 4844,00 грн. (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні, сплаченого згідно квитанції від 09.08.2018 р. № 12.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.08.2018 року, позивач придбав нерухоме майно, а саме 32/100 частки у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу вищевказаної 32/100 частки житлового будинку посвідчувався приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Швед І.В. та зареєстровано в реєстрі за №2711.

При нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу майна від 20.08.2018 року, позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 4844,00 грн., що підтверджується квитанцією №10013/201 від 08.09.2018 року.

Позивач зазначає, що ним житло придбавалось вперше, та звернувся до відповідача із заявою про повернення помилково сплачених коштів - збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 4844,00 грн. Однак, на звернення позивача відповідач надав відповідь від 24.07.2019 року №19193/05-78, якою відмовив у задоволенні заяви.

Позивач не згідний з такими діями відповідача та вважає їх протиправними і такими, що порушують його інтереси.

Відповідачем за вх.№47279 від 11.12.2019 року подано відзив на адміністративний позов, в якому проти позову заперечив, з підстав, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно, а також невідомо, чи придбавають громадяни таке житло вперше. Крім того, позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували що майно придбане вперше.

Відповідач зазначає, що громадяни які придбавають житло вперше, звільняються від сплати збору на підставі Закону, а не за рішенням органу Пенсійного фонду. Тому питання звільнення від сплати збору повинно було з`ясовуватись при нотаріальному оформленні цивільно-правового договору.

Ухвалою судді від 15.11.2019 року відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

23.10.2019 року між ОСОБА_2 «продавець» та ОСОБА_1 «покупець», укладено договір купівлі-продажу 32/100 частки житлового будинку, посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Швед І.В., та зареєстровано в реєстрі за № 2711, згідно якого ОСОБА_3 , продала, ОСОБА_1 купив нерухоме майно: а саме 32/100 частки житлового будинку ( АДРЕСА_1 .)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 133822090 від 09.08.2018 року власником 32/100 частки житлового будинку є ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №42467039 від 09.08.2018 року.

Згідно квитанції №12 від 09.08.2019 року ОСОБА_1 сплатив 4844,00 грн. збору з договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач безпідставно (помилково) сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного ним майна.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Докази надані позивачем: договір купівлі-продажу 32/100 часток у праві власності на житловий будинок від 09.08.2018 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 133822090 від 09.08.2018 року, квитанція №12 від 09.08.2019 року, судом враховуються, оскільки такі були підставою сплати коштів з купівлі-продажу нерухомого майна.

Судом враховуються аргументи наведені позивачем, оскільки відповідач жодними належними та допустимими доказами не обґрунтував тієї обставини що позивач 09.08.2019 року не вперше придбавав нерухоме майно (АДРЕСА_1 ) за договором купівлі-продажу, і відповідно сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості в сумі 4844, 00 грн., підлягає поверненню позивачу.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

В справі відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пп. 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Вказана позиція суду повністю узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі №813/1126/17.

Відтак відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві у поверненні збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 4844,00 грн., сплаченого при придбані житла вперше на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2018 року.

Суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача сформувати та подати до Стрийського Управління Державної казначейської служби України у Львівської області подання про повернення ОСОБА_1 помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 4844 грн. 00 коп., сплаченого згідно з квитанцією № 12 від 09.08.2018 року.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Норми права, які застосував суд, наступні:

Згідно з ст. 3 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платники збору, визначені пунктами 5 - 7, 9 і 10 статті 1 вказаного Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на рахунки з обліку коштів спеціального фонду державного бюджету, відкриті в управліннях Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до спеціального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Згідно п. 9 ст. 1 цього ж Закону, платниками збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ, організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно п. 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740, Збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011року №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету», контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна» покладено на Пенсійний фонд України.

Згідно положень Порядку виконання державного бюджету за доходами, затвердженого наказом Державного казначейства України від 19 грудня 2000 року №131, повернення надмірно та/або помилково сплачених платежів, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету, здійснюється органами Державного казначейства на підставі висновків органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету та за рішеннями судових органів.

Згідно п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 р. № 226, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України за формою, передбаченою відповідними спільними нормативно-правовими актами Державного казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи, за підписом керівника установи або його заступників відповідно до їх компетенції з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або реєстраційного номера облікової картки платника податків з ДРФО, або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), суми платежу, що підлягає поверненню, дати та номера розрахункового документа, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Мотиви застосування вказаних норм наступні: зазначені норми встановлюють підстави та порядок подання та повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Також позивач просив стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

На підтвердження вказаних витрат позивач надав копії доказів витрат на правничу допомогу:

- Договору про надання правової допомоги № 38/19 від 22.04.2019 року;

- Акту виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги № 38/19 від 22.04.2019 року;

- квитанції до прибуткового касового ордера № 35 від 07.10.2019 року.

Згідно ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що поданий позивачем розрахунок зазначений в Акті приймання - передачі надання послуг включає в себе:

1. Ознайомлення з матеріалами справи;

2. Виготовлення заяви в Головне управління ПФУ у Л/о;

3. Виготовлення адміністративного позову.

Суд зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом не враховуються аргументи позивача, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо обсягу отриманих послуг і робіт, а лише квитанція до прибуткового касового ордера № 35 від 07.10.2019 року про сплату коштів у розмірі 3000,00 грн. не є безумовною підставою для відшкодування таких витрат.

Таким чином, заява позивача задоволенню не підлягає, оскільки витрати на правову допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) сформувати та подати до Стрийського Управління Державної казначейської служби України у Львівській області подання про повернення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% з операції купівлі продажу нерухомого майна у розмірі 4844,00 грн. згідно квитанції №12 від 09.08.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) 768,40 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні клопотання позивача про відшкодування судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 03.01.2020 року.

Суддя Гавдик З.В.