Справа № 359/2781/18
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/2781/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород адміністративну справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до відповідача - інспектора патрульного взводу 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Мілко Станіслава Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до інспектора патрульного взводу 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Мілко Станіслава Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне: 06 квітня 2018 року він рухався на власному автомобілі «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Берегівська-об`їзна м. Мукачево. Його наздогнав автомобіль патрульної поліції подаючи сигнал про зупинку. Після зупинки співробітник поліції пояснив причину зупинки тим, що нібито ОСОБА_1 проїхав перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. На підставі цього, інспектором поліцейським взводу 2-ої роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області на нього було складено постанову серії БР № 222574 про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Однак, позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що не відображає дійсних обставин справи, винесену з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення. Вказує, що постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів, інтенсивності руху та стану проїзної частини. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення та його рух вказано не вірно, тобто факт порушення оснований на припущеннях, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Вказує, на те що відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Позивач в позовній заяві також зазначає, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Та посилається на Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місце знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Окрім того, позивач посилається на частину 3 статті 258 КУпАП яка передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Також вказує, що ст. 276 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою м. Ужгород, вул. Кошового, 2 де розташоване Управління патрульної поліції. Проте, інспектор Мілко С.І. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. А отже незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 суттєво порушив права ОСОБА_1 , позбавив його можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

Як стверджує позивач, після висловлення звинувачень, інспектор Мілко С.І. пішов до патрульного автомобіля, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Тому, ОСОБА_1 , вважає, що своїми діями, інспектор поліції Мілко С.І. грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

На підставі викладеного позивач просить скасувати постанову серії БР № 222574 від 06.04.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором поліцейським взводу 2-ої роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Мілко Станіславом Івановичем, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження в справі закрити.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судом встановлено, що 06 квітня 2018 року щодо гр. ОСОБА_1 поліцейським взводу 2-ої роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Мілко С.І. була ухвалена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 222574, в якій зазначено, що 06.04.2019 року о 12 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 в м. Мукачево, вул. Берегівська об`їзна та вул. Ілони Зріні, проїхав на заборонений сигнал світлофора «жовтий колір», чим порушив п. 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту адміністративного позову слідує, що позивач заперечує факт порушення ним правил дорожнього руху та посилається на порушення відповідачем, поліцейським Мілко С.І. порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема встановленого ст. 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення та позбавлення позивача можливості скористатись правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно до ч. 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 1 статті 222 КпАП України визначено, що справи про адміністративні правопорушення за частиною другою статті 122 розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Позивач посилався на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якому КС України зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, а відповідно вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач (зокрема ст.ст. 278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інспектор поліцейський взводу 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області капрал поліції Мілко С.І. діяв правомірно та ухвалив постанову у справі про адміністративне правопорушення у відповідності до вищезазначених судом норм Закону.

Посилання позивача, як на підставу для скасування зазначеної вище постанови, на те що відповідач не вчинив дій передбачених ст. 279 КУпАП не є доцільними, оскільки у даному випадку інспектор поліції діяв у порядку передбаченому частиною 5 статті ст. 285 КУпАП.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 4), копію такої ОСОБА_1 отримав, що стверджується його особистим підписом у постанові.

Крім того, наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП в діях позивача зокрема підтверджується його власними поясненнями зазначеними в оскаржуваній постанові, а саме: «я почав рух при зеленому «дозволеному» сигналі і сконцентрував увагу на дорожньому покритті, яке було у незадовільному стані, тому не помітив перемикання на жовте, з порушенням не згоден».

Будь-яких доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові позивачем не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до задоволення не підлягає..

Керуючись ст.ст. 20, 241 255, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача - інспектора поліцейського взводу 2-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Мілко Станіслава Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук