Справа № 200/10797/19-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 січня 2020 р. Справа №200/10797/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85113, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 25, ) про визнання протиправною бездіяльності щодо недоплати недоотриманої після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії в сумі 14 048,17 грн. за період з 01.08.2014 по 02.07.2015 включно; зобов`язання виплатити недоотриману після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію у сумі 14 048,17 грн. за період з 01.08.2014 по 02.07.2015 року включно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

До суду сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Через неявку сторін до судового засідання, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, суд на підставі приписів ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України здійснює розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2018 спадкоємцем майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - грошових сум з належними відсотками та компенсаціями у вигляді не отриманої пенсії з 01.08.2014 по 30.09.2016 рік, які зберігаються у поштовому відділенні №84206 ЦПЗ №7 міста Краматорська Донецької обласної дирекції УДППЗ «Укрпошта», які належали спадкодавцю на підставі довідки, виданої управлінням Пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області 13.04.2018 року за 4811/03 є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У позові позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті в грудні 2017 року звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва за встановленням факту смерті матері та тимчасово окупованій території, в січні 2018 року отримала свідоцтво про смерть та відповідний витяг з ДРАЦ про реєстрацію смерті. Як спадкодавець за заповітом та за законом позивач оформила право на спадщину на недоотриману за життя матері пенсії в розмірі 35 213,61 грн. У серпні 2018 року відповідач виплатив частину належної спадщини 21 165,44 грн., мотивуючи ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більш ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Недоотримана сума пенсії в сумі 14 048,17 грн. залишилась невиплаченою. В липні 2019 року позивач отримала від відповідача інформацію щодо підтвердження наявної нарахованої пенсії померлої матері та фактично виплаченої позивачу. Мотивував обмеженням трьома роками до дня звернення.

Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Неотримані ОСОБА_2 за життя пенсійні виплати та після її смерті не передані членам його сім`ї, з підстав чого виник даний спір.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб`єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватися відповідним суб`єктом в сфері публічно-правових відносин і стосуватися конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. У свою чергу, приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене суб`єктивне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Не є публічно-правовим спір за участю суб`єкта владних повноважень публічного права, з одного боку, та суб`єкта приватного права - фізичної особи, коли управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав, до яких належить також право власності на майно, у тому числі - грошові кошти. Сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Оскільки в даному випадку спір виник через невиплату відповідачем позивачу суми пенсійних виплат за період з 01.08.2014 - 30.06.2015, які увійшли до спадщини тобто у період з 01.08.2014 по 30.09.2016 рік заначений у свідоцтві про право на спадщину за законом від 23.05.2018, що за життя належали її матері - померлій ОСОБА_2 (спадкодавцю), суд дійшов висновку, що спір має приватноправовий характер, так як обумовлений порушенням приватного права, пов`язаний із реалізацією права на майно, яке належало спадкодавцю.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, заявлені позовні вимоги мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За приписами з ч. 1 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

На підставі суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі та роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Суд роз"яснює позивачу, що для повернення судового збору відповідно до Закону потрібно надати відповідне клопотання.

Дана правова позиція викладена в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року у справі №200/13770/18-а.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85113, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ціолковського, 25, ) про визнання протиправною бездіяльності щодо недоплати недоотриманої після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії в сумі 14 048,17 грн. за період з 01.08.2014 по 02.07.2015 включно; зобов`язання виплатити недоотриману після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію у сумі 14 048,17 грн. за період з 01.08.2014 по 02.07.2015 року включно - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.О. Аканов