Справа № 515/847/19
Суддя: Тимошенко С. В.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №515/847/19
Провадження №2-а/515/1516/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участі: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області у сп- рощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 - ча до інспектора ГРПП СП ГУНП в Одеській області Келембета А.В., третя особа Головне уп- равління національної поліції в Одеській області

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з вищевказа- ним позовом. Мотивує позов тим, що постановами про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за- фіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 003872 та ДПО18 № 003873 від 02.05.2019 р. поліцейським РРПП СПГУНП в Одеській області Келембетом А.В. на нього накладено адмі- ністративне стягнення по ч.1 ст.122 КУпАП та за ч.5 ст.121 КУпАП. Вважав, що викладені в ос- каржуваних постановах обставини необґрунтоваі та не відповідають дійсним обставинам справи та непідтверджені доказами. Вказував, що інспектором йому не було повідомлено права, а також не складався протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, останнім було проігноро- вано його клопотання про забезпечення його юридичною допомогою при розгляді справи та залу- чення до участі у справі фахівця у галузі права. Вважав, що працівник патрульної поліції не мав права притягати його до адмінвідповідальності, оскільки поліцейським не встановлено факту пе- ретину ним горизонтальної суцільної лінії дорожньої розмітки, так як керуючи транспортним за- собом він виконував всі вимоги ПДР України, а також під час руху був пристегнутий ременем пасивної безпеки. За таких обставин вимушений звернутися до суду.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи про- водити без його участі, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручен- ня поштового відправлення, причини неявки суду невідомі. Жодних заяв чи клопотань до суду не надійшло.

Представник третьої особи також у судове засідання неодноразово не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим пові- домленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі. Жодних заяв чи клопотань до суду не надійшло.

Виходячи з приписів ч.3 ст.268 КАС України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін.

Ухвалою судді від 03.06.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та витребувано з ГУНП в Одеській області адміністративні матеріали та пос- танови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 003872 та серії ДПО18 № 003 873 від 02.05.2019 р. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальнос- ті за ч.1 ст.122 та ч.5 ст.121 КУпАП в оригіналі для дослідження судом, або належно завірені копії всіх документів адміністративної справи для доручення до матеріалів справи (а.с.12).

Але витребувані судом матеріали до суду не надходили, а тому судом розгляд справи проведе- но на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступних виснов- ків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем винесено постанови серії ДПО18 № 003873 та серії ДПО 18 № 003872 від 02.05.2019 р. про накладення на позивача адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за- фіксованого не в автоматичному режимі, та згідно цих постанов на позивача накладено адмініст- ративне стягнення у виді штрафу в сумі 225 грн.

За змістом оскаржуваних постанов, ОСОБА_1 , 02.05.2019 р., о 22 год. 05 хв. на 117 км а/д М-15 Одеса-Рені, керуючи автомобілем марки «Opel Kadett», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки та при цьому не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив вимоги п.2.3 (в) ПДР України, вчинивши тим самим адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі і за пору- шення вимог дорожньої розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до п.п.1.1., п.34.1 Правил дорожнього руху, вузька суцільна лінія - поділяє тран- спортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ді- лянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних за- собів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечен- ня безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешко- ди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Частина 5 ст.121 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пунктом 2.3 (в) ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

В силу ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в спра- вах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається про- типравна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський поря- док, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом пе- редбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10. 2001, якими передбачено, що особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законо- давством.

В той же час, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адмі- ністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність по- дії правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) вста- новлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані вста- новлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягає- ться до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими до- казами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйом- ки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністра- тивної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притя- гається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При винесенні оскаржуваної постанови відповідач не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідач не проводив відеофіксацію події і наступного спілкування з позивачем, не робив за- міри на місці обгону.

Будь-яких доказів, у відповідності до ст.251 КУпАП, на підтвердження винуватості позивача, зокрема матеріалів відео фіксації, відповідач суду не надав.

Власне візуальне спостереження відповідача, в розумінні ст.251 КУпАП, не є належним дока- зом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомір- ності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покла- дено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відпо- відальності.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що позивач вчинив адміністративні пра- вопорушення, передбачені ч.1 ст.122 та ч.5 ст.121 КУПАП.

Факт вчинення правопорушень належним чином не зафіксований, інших доказів, які були пок- ладені в основу оскаржуваної постанови та які б свідчили про вчинення позивачем адміністра- тивних правопорушень, відповідач не надав.

Крім того,відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами полі- ції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, за- собів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 р., включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службо- вих обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення пор- тативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідачем, всупереч п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, не надано відео з нагрудної камери, в той час коли позивачем заперечується факт вчинення правопорушень.

Відповідач не надав щодо вказаних обставин відеозапису спілкування з позивачем, не зазначив свідків такого спілкування, не подав жодних інших доказів, які доводять вину позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, при- ймаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення не надав доказів в обґрунтуван- ня правомірності прийнятого ним рішення.

Оскільки відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення позивачем адміністративних правопору- шень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.5 ст.121 КУпАП, вина позивача не може вважатись доведеною.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припу- щеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена без врахування та на- лежної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, за які законом передбачено адміністративну відповідальність, як і не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення такого правопорушення.

Належним способом захисту порушених прав позивача є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, ст. ст.245, 251, 280 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ГРПП СП ГУНП в Одеській області Келембета А.В., третя особа Головне Управління національної поліції в Одеській області, про визнання не- законною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанови серії ДПО18 № 003872 та ДПО18 № 003873 від 02.05.2019 р. про притяг- нення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в сумі 255 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили пі- сля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. В. Тимошенко