Справа № 200/8952/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р. Справа№200/8952/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелекінської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення № 7/46-1648 від 10.06.2019 року, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мелекінської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення № 7/46-1648 від 10.06.2019 року, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 08.05.2019 року він звернувся до Мелекінської сільської ради із запитом про надання інформації щодо заборони чи обмежень стосовно земельних ділянок із зазначенням кадастрових номерів, які мають цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, на який отримав відповідь про відсутність інформації стосовно запитаних земельних ділянок.

18.05.2019 позивач звернувся до Мелекінської сільської ради з клопотанням про надання йому, як учаснику бойових дій, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га в с. Білосарайська Коса кадастровий номер :02:000:3397 та надав відповідні документи.

На запит позивача від 23.05.2019 року до Мелекінської сільської ради щодо вказаної земельної ділянки ним отримана відповідь про відсутність в сільській раді реєстру кадастрових номерів земельних ділянок.

10.06.2019 року на сесії Мелекінської сільської ради прийнято рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з її знаходженням у прибережно-захисній зоні Азовського моря.

Вказане рішення позивач вважає незаконним, посилаючись на встановлене законодавством право громадян на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної і комунальної власності. В тому числі, зазначає, що розмір та межі прибережної смуги уздовж морів на навколо морських заток і лиманів встановлюється за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації. Посилання на проект землеустрою оскаржене рішення відповідача не містить, через що позивач вважає його протиправним.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Мелекінської сільської ради від 10.06.2019 року №7/46-1648 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га в с. Білосарайська Коса , кадастровий номер :02:000:3397; зобов`язати Мелекінську сільську раду повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність.

Ухвалою від 22 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ухвали суду від 26 вересня 2019 року розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву з документами, що були витребувані ухвалами суду від 26.09.2019 року та від 12.11.2019 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач просив надати йому земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва, але будівництво (крім об`єктів, будівництво яких дозволено законом) у прибережній захисній смузі Азовського моря законодавством заборонено. Отже і надання цих земель для таких цілей суперечить вимогам земельного та водного законодавства, а відтак, прийняття рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва є протиправним.

Перед винесенням даного питання на розгляд сесії, комісія у складі заступника голови Мелекінської сільської ради з виконавчої роботи, спеціаліста юрисконсульта та землевпорядника, виїхавши на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:3397, зробивши заміри мірною стрічкою, за наслідками чого дійшли висновку, що вказана земельна ділянка повністю знаходиться в прибережній захисній смузі Азовського моря.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач звертався до Мелекінської сільської ради із запитами про надання інформації щодо заборони чи обмежень стосовно земельних ділянок із зазначенням кадастрових номерів (а.с.8-10), отримав відповідь про відсутність інформації стосовно запитаних земельних ділянок (а.с.12, 16).

18.05.2019 позивач звернувся до Мелекінської сільської ради з клопотанням про надання йому, як учаснику бойових дій, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га в с. Білосарайська Коса кадастровий номер :02:000:3397 (а.с.11).

10.06.2019 року відповідачем прийнято рішення №7/46-1648 про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з її знаходженням у прибережно-захисній зоні Азовського моря, що підтверджується протоколом сорок четвертої сесії депутатів Мелекінської сільської ради сьомого скликання (а.с.53-70).

Крім того, відповідачем надана копія акту обстеження земельної ділянки від 15 травня 2019 року, відповідно до якого відстань від урізу води Азовського моря до крайньої межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:4258, яка межує північною стороною з запитуваною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:3397, складає 55 метрів. Так як земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:000:3397 знаходиться між урізом води Азовського моря та земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:4258, відповідно відстань від урізу води Азовського моря до запитуваної земельної ділянки складає ще менше, ніж 55 метрів, та повністю знаходиться в прибережній захисній смузі Азовського моря (а.с.51).

Відомості, зазначені відповідачем у вказаному акті обстеження земельної ділянки від 15 травня 2019 року, позивачем не спростовані.

В обґрунтування позову позивачем покладені доводи про те, що розмір та межі прибережної смуги уздовж морів на навколо морських заток і лиманів встановлюється за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації.

На думку позивача, віднесення запитаної ним земельної ділянки до прибережної смуги безпідставне саме через відсутність посилання в оскарженому рішенні на проект землеустрою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, з урахуванням встановлених при розгляді справи обставин, суд зазначає про таке.

Режим прибережних захисних смуг врегульований статтями 88 та 89 Водного кодексу України.

Зокрема, стаття 88 ВК України містить такі приписи:

З метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів;

для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів;

для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води, що включає:

території, розташовані між лінією максимального відпливу та лінією максимального напливу хвиль, зареєстрованих під час найсильніших штормів, а також територію берега, яка періодично затоплюється хвилями;

прибережні території - складені піском, гравієм, камінням, ракушняком, осадовими породами, що сформувалися в результаті діяльності моря, інших природних чи антропогенних факторів;

скелі, інші гірські утворення.

Пляжна зона не встановлюється у межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів на земельних ділянках, віднесених до земель морського транспорту, а також на земельних ділянках, на яких розташовані військові та інші оборонні об`єкти, рибогосподарські підприємства.

Користування пляжною зоною у межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів здійснюється з дотриманням вимог щодо охорони морського середовища, прибережної захисної смуги від забруднення та засмічення і вимог санітарного законодавства.

До узбережжя морів, морських заток і лиманів у межах пляжної зони забезпечується безперешкодний і безоплатний доступ громадян для загального водокористування, крім земельних ділянок, на яких розташовані гідротехнічні, гідрометричні та лінійні споруди, санаторії та інші лікувально-оздоровчі заклади, дитячі оздоровчі табори.

У разі надання права користування пляжною зоною користувачі зобов`язані забезпечити безперешкодний та безоплатний прохід вздовж берега моря, морської затоки чи лиману.

У межах населених пунктів місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування виділяються та облаштовуються пляжні зони для безперешкодного та безоплатного користування. […]

Статтею 89 ВК України встановлені обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах.

Вказаною статтею передбачено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється:

1) розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво;

2) зберігання та застосування пестицидів і добрив;

3) влаштування літніх таборів для худоби;

4) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів;

Вказані норми Водного кодексу України кореспондують із статтею 60 Земельного кодексу України, частиною 1 якої встановлено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Згідно зі статтею 61 ЗК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Непридатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Згідно з пунктом 10 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №486 від 08.05.1996, на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.

Відповідно до частини 3 статті 60 ЗК України прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою; межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Згідно з пунктом 2.9. Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 N 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50 - 54 Закону України "Про землеустрій".

Таким чином, при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них".

Тобто, сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, на якій заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, що виключає задоволення клопотання позивача про відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 22.04.2015 року № 6-52цс15, від 01.07.2015 року № 6-184цс15, з якою погодився Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 904/5974/16.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З наведених підстав, заявлені у справі позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, через звільнення позивача від судових витрат вони розподілу на наслідками розгляду справи не підлягають.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Мелекінської сільської ради (Донецька обл., Мангушський район, с. Мелекіне, вул. Гагаріна,22-в, 0) про визнання протиправним та скасування рішення № 7/46-1648 від 10.06.2019 року, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі 28 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов