Справа № 460/3753/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
28 грудня 2019 року м. Рівне №460/3753/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринець Д.Є., після одержання позовної заяви
доУправління Служби безпеки України в Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Управління Служби безпеки України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 у якому просить визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Рівненській області по скасуванню наданого допуску до державної таємниці за формою 1 (згідно розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року №29д та листа начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року №21/878 дск) та відмову у наданні допуску до державної таємниці (вихідний №21/4380 дек від 10 жовтня 2019 року) протиправними та зобов`язати Управління Служби безпеки України в Рівненській області вчинити дії надати допуск до державної таємниці за відповідною формою з моменту отримання документів про це від управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо надання допуску до державної таємниці за відповідною формою за вихідним №501/1528 дск від 10.09.19 року.
Позивач також просив суд поновити строк на оскарження дій СБУ в Рівненський області по скасуванню наданого допуску до державної таємниці за формою 1 згідно розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року №29д та листа начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 рок) №21/878 дск.
10.12.2019 ухвалою суду позов залишено без руху, позивачу було запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом:
1) подання належним чином засвідчених копій усіх долучених до позову доказів;
2) поданням обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду та покликанням на відповідні докази.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон України №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
В силу вимог частини четвертої статті 2 Закону України №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною шостою статті 2 вказаного Закону України №2232-ХІІ закріплено, що до видів військової служби належить, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Таким чином, спір про визнання протиправними дії Управління Служби безпеки України в Рівненській області по скасуванню наданого допуску до державної таємниці за формою 1 (згідно розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року №29д та листа начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року №21/878 дск) та відмову у наданні допуску до державної таємниці (вихідний №21/4380 дек від 10 жовтня 2019 року), а також зобов`язання надати допуск до державної таємниці є публічно-правовим спором з приводу проходження публічної служби.
Вказане також підтверджується копією електронного повідомлення від 18.03.2019 №501/5/1/327 надісланого командиру військової частини НОМЕР_2 яким останнього повідомлено, що відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України полковника ОСОБА_1 , начальника військової частини НОМЕР_2 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " увільнити від займаної посади і зарахувати у розпорядження командувача Сухопутних військ збройних сил України з 14.03.2019 та утримувати у списках особового складу та на всіх видах забезпечення в управлінні оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у зв`язку зі скасуванням допуску до державної таємниці до вирішення питання дальшого проходження військової служби, підстава: наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.03.2019 №80
Так, частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як зазначено в частині п`ятій статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
З аналізу вказаних норм слідує, що для звернення до суду у справах щодо звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, а перебіг строку звернення до суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що позивачу був скасований наданий допуск до державної таємниці за формою 1 (згідно розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року №29д та листа начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04 березня 2019 року №21/878 дск) та відмовлено у наданні допуску до державної таємниці (вихідний №21/4380 дек від 10 жовтня 2019 року).
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є джерелом права.
Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» зазначено, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено право на суд, одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності. Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справах Стаббігс та ін. проти Великобританії від 22.10.1996 року, Девеер проти Бельгії від 27.02.1980 року).
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №802/1086/16-а у постанові від 25 квітня 2018 року вказав, що строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Про відмову у наданні допуску до державної таємниці позивач дізнався 21.10.2019 отримавши відповідне повідомлення на руки, що підтверджується копією такого повідомлення долученою ним особисто та наявною в матеріалах справи.
Про скасування наданого допуску до державної таємниці за формою 1 згідно розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04.03.2019 №29д та листа начальника Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04.03.2019 №21/878 дск позивачу стало відомо 12.03.2019 згідно повідомлення з оперативного командування Захід" за вих № 501/851 від 11.03.2019, як він сам зазначив у поданій заяві до суду від 19.12.2019.
Відповідно до матеріалів справи, цей адміністративний позов був поданий до суду 02 грудня 2019 року.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що наведені в позові та в заяві від 05 листопада 2018 року підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані поважними.
Суд вважає за необхідне зазначити, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підставами для визнання причин пропуску строку звернення із даним позовом поважними, визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Оскільки, дане поняття за своєю суттю є оціночним, суд у кожному конкретному випадку має надати правову оцінку відповідним обставинам та, як наслідок, визначити, чи можуть такі обставини бути визнані поважними.
Європейський суд з прав людини у Справі «Пономарьов проти України» зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.
Як зазначено в постанові Верховного суду від 24.09.2019 по справі № 420/6389/18, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Надаючи оцінку доводам позивача про те, що ініційований ним спір не є спором щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, суд виходить із такого. За змістом заявлених ОСОБА_1 позовних вимог останнім оскаржуються дії відповідача повязані із скасуванням та наданням доступу до державної таємниці яка необхідна в службовій роботі позивача. У позовній заяві позивач, з-поміж іншого, зауважував на тому, що допущене, на його думку, порушення з боку відповідачів мали на меті порушення права позивача на виконання службових обовязків та примушення до звільнення Отже, проаналізувавши зміст і характер спірних правовідносин, суд дійшов переконання про те, що цей спір є спором щодо прийняття на публічну службу, адже фактичне його спрямування й очікувані результати спрямовані саме на поновлення права позивача на проходження служби на адміністративній посаді де обов`язкова наявність доступу у особи до державної таємниці
Таким чином, у даному випадку слід застосовувати спеціальний місячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною третьою статті 99 КАС України в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин і звернення позивача до суду.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.
Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.
Оцінюючи обставини звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду із врахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень частини п`ятої статті 122 КАС України, слід зазначити, що вказаною нормою статті 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження громадянами публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету як найскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.
Таким чином, враховуючи відповідні дати, з яких позивач був обізнаний про скасування чи відмову в наданні допуску до державної таємниці та з огляду на положення ст.122 КАС України, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.
Крім того, суд бере до уваги те, що позивачем не наведено жодної поважної причини пропуску строку звернення до суду, які є об`єктивно непереборними обставинами, і які пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду в межах строку, визначеного ст. 122 КАС України.
В контексті зазначеного, суд приходить до висновку про повернення адміністративного позову на підставі п.9.ч.4 статті 169 КАС України у зв`язку із пропущенням ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду.
Також необхідно зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 155 КАС України, особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку
На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Махаринець Д.Є.