Справа № 0440/5914/18
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2019 року

Київ

справа №0440/5914/18

адміністративне провадження №К/9901/17272/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Саприкіної І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 (головуючий суддя: Панченко О.М., судді: Іванов С.М., Чередниченко В.Є.) у справі №0440/5914/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» Куліша Віктора Миколайовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

03.08.2018 ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» Куліша В.М. (далі - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів), в якій з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 22.10.2018 за вх.№50145/18 просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» Куліша В.М., яка полягає у невиконанні заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 у справі № 200/15983/14-ц та у невключенні ОСОБА_1 до Загального переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу «КЛАСІК» № В19-2083021/Т від 07.08.2014;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» Куліша В.М. включити ОСОБА_1 до Загального переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до договору банківського вкладу «КЛАСІК» № В19-2083021/Т від 07.08.2014 , затвердити відповідні зміни (доповнення) до Загального переліку та забезпечити отримання ОСОБА_1 гарантованих Фондом сум відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до вимог Закону України від 23.02.2012 №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI);

В обґрунтування позову зазначено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 у справі № 200/15983/14-ц провадження №2/200/3747/14, укладений між позивачем та ПАТ «АКТАБАНК» договір банківського вкладу «КЛАСІК» № В19-2083021/Т від 07.08.2014 було розірвано та стягнуто з ПАТ «АКТАБАНК» на користь позивача суму банківського вкладу у розмірі 192 233,15 грн, яка складається із суми вкладу у розмірі 190 000 грн та нарахованих процентів в розмірі 2 233, 15 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2015 вищевказане заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 було залишене без змін.

Проте через визнання неплатоспроможним та подальшу ліквідацію боржника ПАТ «АКТАБАНК» рішення суду не було виконане.

Також позивачем зазначено, що твердження відповідача про нікчемність договору банківського вкладу «КЛАСІК» № В19-2083021/Т від 07.08.2014 є безпідставним та необґрунтованим.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» Куліша В.М., яка полягає у невиконанні заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 у справі № 200/15983/14-ц та у невключенні ОСОБА_1 до Загального переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Актабанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу «КЛАСІК» №В19-2083021/Т від 07.08.2014;

- зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» Куліша В.М. включити ОСОБА_1 до Загального переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Актабанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до договору банківського вкладу «КЛАСІК» №В19-2083021/Т від 07.08.2014, затвердити відповідні зміни (доповнення) до загального переліку.

В частині позовних вимог щодо забезпечення отримання позивачем гарантованих Фондом гарантування вкладів фізичних осіб сум відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Актабанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявності правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за договором банківського вкладу «Класік» № В19-2083021/Т від 07.08.2014.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» Куліша В.М. задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №0440/5914/18 скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про втрату позивачем статус вкладника банку та набуття ним статус кредитора банку. Водночас, повідомлення про нікчемність правочинів, надіслане відповідачем 05.09.2018, не має правового значення для вирішення спору, оскільки позивач не є вкладником банку з часу набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору банківського вкладу і стягнення суми вкладу.

20.06.2019 на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019, у якій вона просить скасувати рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 та залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2019. В обґрунтування вимог касаційної скарги, позивачка зазначає, що Закон №4452-VI не містить положень про підстави, за яких відбувається зміна статусу вкладника на статус кредитора. Скаржниця звертає увагу, що на час прийняття рішення про ліквідацію ПАТ «Актабанк» заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2014 ще не набрало законної сили, договір банківського вкладу «Класік» №В19-2083021/Т від 07.08.2014 продовжував діяти, а позивач залишалась вкладником ПАТ «Актабанк». Також позивачка стверджує, що оскільки рішення суду не набрало законної сили, вона не могла набути статусу кредитора та заявити у місячний строк свої вимоги до ПАТ «Актабанк» саме, як кредитор.

Ухвалою Верховного Суду від 01.07.2019 року відкрито касаційне провадження у справі. Цією ж ухвалою витребувано справу з суду першої інстанції.

Відповідач правом надання відзиву на касаційну скаргу не скористався.

Верховний Суд переглянув оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту встановлення судами фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та встановив таке.

Судами попередніх інстанцій в межах спірних правовідносин встановлено, що 07.08.2014 між позивачем та ПАТ «Актабанк» було укладено договір банківського вкладу «Класік» №В19-2083021/Т, відповідно до п.1.1 якого позивач передав, а ПАТ «Актабанк» прийняв належні позивачу грошові кошти в сумі 190 000,00 грн на строк 3 місяці з 07.08.2014 по 07.11.2014 включно для розміщення у якості банківського вкладу, в результаті чого ПАТ «Актабанк» відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 .

29.08.2014 позивач звернувся до ПАТ «Актабанк» із письмовою заявою, у якій просив достроково розірвати вищезазначений договір банківського вкладу та виплатити позивачу належні до сплати грошові кошти.

Через відмову ПАТ «Актабанк» розірвати Договір банківського вкладу та повернути кошти, позивач був змушений звернутись із відповідним позовом до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 у справі № 200/15983/14-ц (провадження № 2/200/3747/14) було розірвано, укладений між позивачем та ПАТ «Актабанк» договір банківського вкладу «Класік» № В19-2083021/Т від 07.08.2014 було розірвано та стягнуто з ПАТ «Актабанк» на користь позивача суму банківського вкладу у розмірі 192 233,15 грн, яка складається із суми вкладу у розмірі 190 000,00 грн та нарахованих процентів в розмірі 2 233,15 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2015 заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 було залишене без змін.

08.12.2015 старшим державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження ВП № 49610721 про стягнення з боржника ПАТ «Актабанк» на підставі виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська виконавчого листа у справі №200/15983/14-ц суми боргу у розмірі 192 233,15 грн.

Проте, через визнання неплатоспроможним та подальшою ліквідацією боржника ПАТ «Актабанк» рішення суду не було виконане. В подальшому державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Актабанк».

Також державний виконавець на підставі частини четвертої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» надіслав постанову про закінчення виконавчого провадження разом з виконавчим документом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» для подальшого виконання.

Отже, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 у справі № 200/15983/14-ц (провадження № 2/200/3747/14) про стягнення з ПАТ «Актабанк» на користь позивача суми у розмірі 192 233,15 грн залишилось невиконаним.

Позивач неодноразово звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» з проханням про виплату їй гарантованої суми за вкладом, що підтверджується наявними у справі заявами позивача від 30.01.2015, 21.03.2016, 23.08.2016 та 28.09.2017.

Після призначення нової Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» - Куліша В.М. позивач звернулась до нього із заявою про виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 у цивільній справі №200/15983/14-ц (провадження № 2/200/3747/14) та повернення позивачу суми банківського вкладу з нарахованими процентами за Договором банківського вкладу "Класік" № В19-2083021/Т від 07.08.2014.

Листом № 43 від 16.01.2018 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» Куліша В.М. повідомлено, що відповідно до частини п`ятої статті 49 Закону №4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми відшкодування за вкладами не заявляються (п. 5 ст. 45 Закону). При цьому відповідач зазначив, що оскільки позивачем було пропущено строки для заявлення своїх вимог, виконати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 у цивільній справі №200/15983/14-ц не є можливим.

Судами попередніх інстанцій також зазначено, що в ході розгляду справи на адресу позивача від відповідача надійшло повідомлення про нікчемність правочинів № 676 від 06.09.2018, у якому було зазначено про нікчемність договору банківського вкладу «Класік» №В19-2083021/Т від 07.08.2014 за ознаками, визначеними пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI (у редакції на час прийняття постанови про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку) уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 823 від 26 травня 2016 року внесено зміни до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14. Пункт 5 розділу ІІ вказаного Положення викладено у новій редакції, зокрема, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Також, цим пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків. Схожі приписи містяться і в п.6 розділу ІІ вказаного Положення чинних станом на момент розгляду справи.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 5-4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов`язань.

Отже, вкладник та кредитор - це різні за своїм правовим статусом особи.

Так, судами попередніх інстанцій було встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 у справі № 200/15983/14-ц (провадження №2/200/3747/14), яке набрало законної сили 30.09.2015, розірвано договір банківського вкладу "Класік" № В19-2083021/Т від 07.08.2014 та стягнуто на користь позивача грошові кошти в сумі 192 233,15 грн.

08.12.2015 старшим державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження ВП № 49610721 про стягнення з боржника ПАТ «Актабанк» на підставі виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська виконавчого листа у справі №200/15983/14-ц суми боргу у розмірі 192 233,15 грн.

Проте, через визнання неплатоспроможним та подальшою ліквідацією боржника ПАТ «Актабанк» рішення суду не було виконане. В подальшому державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Актабанк». Постанова про закінчення виконавчого провадження разом з виконавчим документом була направлена до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» для подальшого виконання.

Листом відповідача від 16.01.2018 за №43 позивача було повідомлено про пропущення ним строку для заявлення своїх вимог, у зв`язку з чим виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2014 по справі №200/15983/14-ц є неможливим.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що позивач втратив статус вкладника банку та набув статус кредитора банку, оскільки має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов`язань.

Також колегія суддів Верховного Суду погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, що направлення відповідачем позивачу повідомлення про нікчемність правочину від 05.09.2018 не має правового значення для вирішення спору, оскільки позивач не є вкладником банку з часу набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору банківського вкладу і стягнення суми вкладу.

Водночас, Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що на час прийняття рішення Національним банком України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2014 у справі № 200/15983/14-ц , яким розірвано договір банківського вкладу «Класік» № В19-2083021/Т від 07.08.2014 та стягнуто на користь позивача грошові кошти в сумі 192 233,15 грн., не набрало законної сили, оскільки позивач звернувся до суду вже на час набрання ним законної сили та вжиття заходів щодо звернення до примусового виконання.

Отже, доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчинення процесуальних дій.

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі.

Рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №0440/5914/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду С.М. Чиркін

А.А. Єзеров

І.В. Саприкіна