Справа № 752/2960/19
Суддя: Мазур Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/2960/19
Провадження № 2-а/752/190/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.12.2019 року Голосіївський районний суд м. Києвау складі судді Мазура Ю.Ю., за участю секретаря Воробйова І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до дільничного офіцера Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Халамейди Андрія Андрійоивач про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 710246 від 31.01.2019, винесену дільничним офіцером Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Халамейдою Андрієм Андрійовичем за ч. 1 ст. 182 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 31.01.2019 дільничним офіцером Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Халамейдою А.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 182 КУпАП, серії АА № 710246 від 31.01.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, оскільки ДОДП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Халамейда А.А., а також будь-який інший поліцейський не піднімався на 17 поверх, де знаходиться квартира позивача і не робив заміри шуму, а найголовніше не перевіряв чи було взагалі увімкнено музику. Тому позивач вважає, що не було встановлено чи було перевищення рівня шуму та чи було увімкнено музику.

З урахуванням вказаних обставин, вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 23.09.2019 позивач та відповідач не заперечували проти розгляду справи в порядку письмового провадження. На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні. Також відповідач просив долучити до матеріалів справи пояснення сусідів позивача.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.01.2019 дільничним офіцером Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Халамейдою А.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії АА № 710246 від 31.01.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Як вбачається із вказаної постанови, 28.01.2019 о 23 год. за адресою: АДРЕСА_1, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства та інших нормативних правових актів щодо додержання тиші в населених пунктах та в громадських місцях, а саме вмикав гучно музику, чим порушив ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність доказів про вчинення адміністративного правопорушення, а саме заява сусіда ОСОБА_2 від 29.01.2019, пояснення сусідів ОСОБА_3 від 30.01.2019, ОСОБА_4 від 30.01.2019, які зазначили, що дійсно з квартири АДРЕСА_1 28.01.2019 приблизно о 23 год. було чутно гучну музику та сварки.

Суд вважає, що вказана постанова є законною, у зв`язку з тим, що постанова вмотивована і підтверджена доказами, зібраними відповідно до вимог закону, які свідчать про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП, а тому не підлягає скасуванню з таких підстав.

Адміністративне стягнення було накладено із з`ясуванням та врахуванням характеру вчиненого порушення, ступеня його вини, майнового стану та інших обставин.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він 28.01.2019 не вмикав гучно музику.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КУпАП, порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, в позовній заяві позивач посилається на неправомірність складеної постанови відносно нього, оскільки позивач не вмикав гучно музику та не порушував вимог законодавства та інших нормативно правових актів щодо додержання тиші в населених пунктах та громадських місцях, у відповідача відсутні належні та допустимі докази того, тому що відповідачем шум не зафіксований і не має відношення саме до громадянина ОСОБА_1 . Разом з тим, вищезазначена постанова винесена неуповноваженою особою на складання постанови у справах про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст.276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач дільничий офіцер Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Халамейда А.А. фактично виконав вимоги КУпАП, у підтвердження чого надав заяву та пояснення сусідів позивача.

Згідно до ч. 1 ст. 69 КУпАП України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 252 КУпАП, при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 74 КАС України, суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом письмових або речових доказів, у тому числі за місцем їх знаходження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА № 710246 від 31.01.2019, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, стороною відповідача доведено правомірність дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено факту неправомірності дій щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а відповідачем доведено правомірність складання оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 241-244, 246 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до дільничного офіцера Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Халамейди Андрія Андрійоивач про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення суду складено 09 грудня 2019.

Суддя: Ю.Ю. Мазур