Справа № 824/19/16-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/19/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

27 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу прокуратури Чернівецької області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Чернівецької області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2016 року позивач звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до прокуратури Чернівецької області, у якому, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправним рішення комісії прокуратури Чернівецької області по встановленню переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників від 18 липня 2015 року в частині визначення позивача, як особи, яка підлягає попередженню про наступне вивільнення, у зв`язку із скороченням штату працівників органів прокуратури, та скасувати його в цій частині;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Чернівецької області від 18 грудня 2015 року № 1316-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян і держави в суді та органів прокуратури Чернівецької області, у зв`язку з скороченням кількості прокурорів органів прокуратури (пункт 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", пункт 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України);

- зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 з 19 грудня 2015 року на посаді рівнозначній тій, яку вона займала до звільнення (прокурор відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді та органів прокуратури Чернівецької області);

- зобов`язати прокуратуру Чернівецької області провести нарахування та виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;

- передбачити негайне виконання постанови суду.

Відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Чернівецької області від 18 грудня 2015 року № 1316-к про звільнення молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Чернівецької області з 18 грудня 2015 року, у зв`язку з скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (пункт 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", пункт 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України).

Поновлено молодшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Чернівецької області.

Стягнуто з прокуратури Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 19 грудня 2015 року по 20 лютого 2017 року в сумі 92 909,88 грн. із вирахуванням сум виплачених як допомога по безробіттю.

Постанову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць допущено до негайного виконання. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у задоволенні апеляційної скарги прокуратури Чернівецької області відмовлено, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року залишено без змін.

Не погодившись із прийнятими рішеннями, на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року прокуратурою Чернівецької області подано касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року касаційну скаргу прокуратури Чернівецької області задоволено частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року скасовано в частині стягнення з прокуратури Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 19 грудня 2015 року по 20 лютого 2017 року в сумі 92 909,88 гривень із вирахуванням сум виплачених як допомога по безробіттю.

Справу № 824/19/16-а в цій частині направлено на новий судовий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

В іншій частині постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року справу прийнято до свого провадження та призначено її до апеляційного розгляду.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач працювала в органах прокуратури України з 19 березня 2002 року, а на посаді прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Чернівецької області з 14 січня 2015 року.

Наказом Генерального прокурора України від 15 липня 2015 року № 60ш ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури Чернівецької області, серед іншого, управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді, а працівники з відповідним фондом заробітної плати зараховані до резерву Генеральної прокуратури України.

Також зазначеним наказом у структурі та штатному розписі прокуратури Чернівецької області за рахунок резерву Генеральної прокуратури України утворено: управління нагляду у кримінальному провадженні (у складі 26 штатних одиниць), управління представництва інтересів громадян та держави в суді (у складі 11 одиниць), у тому числі відділ забезпечення представництва у судах (у складі 4 штатних одиниць).

16 липня 2015 року прокурор Чернівецької області надіслав листа керівникам структурних підрозділів прокуратури області, прокурору м. Чернівці та районним прокурорам № 1209-216008-15, яким доручено не пізніше 17 год 00 хв. 16 липня 2015 року надати до відділу роботи з кадрами прокуратури області характеристики на підлеглих працівників, також зобов`язано визначити рівень кваліфікації працівників та рівень продуктивності. Крім цього, цим же листом доручено визначити наявність у працівників обмежень на звільнення при скороченні.

18 липня 2015 року складено протокол засідання комісії по встановленню переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників прокуратури Чернівецької області, згідно якого посада позивача ОСОБА_1 підлягає скороченню.

20 серпня 2015 року позивача відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України попереджено про звільнення із займаної посади у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі пункту 1 частини першої статті 40 вказаного Кодексу та повідомлено про відсутність вакантних посад в прокуратурі області.

Листом прокурора Чернівецької області від 05 жовтня 2015 року № 11/вн15, запропоновано ОСОБА_1 посаду спеціаліста 1 категорії прокуратури Путильського району Чернівецької області та роз`яснено, що в разі відмови від переведення на запропоновану посаду позивач має право, за своїм розсудом, звернутися за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштуватися самостійно.

Наказом прокурора Чернівецької області від 18 грудня 2015 року № 1316-к звільнено молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді та органів прокуратури Чернівецької області з 18 грудня 2015 року у зв`язку з скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (пункт 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Позивач, вважаючи своє звільнення незаконним, а рішення і наказ відповідача протиправними, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду касаційної інстанції, колегія суддів переглядає рішення в частині стягнення з прокуратури Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 19 грудня 2015 року по 20 лютого 2017 року в сумі 92 909,88 гривень із вирахуванням сум виплачених як допомога по безробіттю та зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Абзацом 3 пункту 2 Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Абзацом 2 пункту 8 Порядку визначено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно з абзацом 3 пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства.

У пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Колегією суддів встановлено, що судом безпідставно не враховано при розрахунку сум вимушеного прогулу здійснену відповідачем виплату вихідної допомоги позивачці, чим порушено вищенаведені рекомендації Верховного Суду України та інтереси відповідача щодо зайвих витрат коштів з фонду оплати праці.

Відповідно до довідки від 12 січня 2017 року № 18/13 вих-17, виданої прокуратурою Чернівецької області, нарахована сума середньоденної заробітної плати станом на 18 грудня 2015 року становила 316 грн. 02 коп.

З матеріалів справи встановлено, що останнім робочим днем позивача є 18 грудня 2015 року.

Відтак, кількість робочих днів за час вимушеного прогулу позивача становить 294 робочих дня, в т.ч: грудень 2015 року - 9 днів, 2016 рік -251 день, січень 2017 року - 20 днів, лютий 2017 року- 14 днів.

Крім того, встановлено, що позивач перебувала на обліку в Сторожинецькому РЦЗ та отримала допомогу по безробіттю у сумі 44343 грн. 72 коп.

Відповідно до довідки прокуратури Чернівецької області від 27 лютого 2017 року №18/60вих-17 ОСОБА_1 при звільненні нарахована вихідна допомога в розмірі 8 375,85 грн. Сума виплаченої вихідної допомоги, з урахуванням податків і зборів, склала 6 993,83 грн.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно не врахував при розрахунку сум вимушеного прогулу здійснену відповідачем виплату вихідної допомоги позивачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з прокуратури Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період із 19 грудня 2015 року по 20 лютого 2017 року в сумі 40 190 грн. 31 коп. (сорок тисяч сто дев`яносто гривень 31 копійку) (92909 грн. 88 коп. - 44343 грн. 72 коп. (допомога по безробіттю) - 8375 грн. 85 коп. (вихідна допомога)).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частиною 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, але не вірно зазначив суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача, тому колегія суддів приходить до висновку щодо зміни рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокуратури Чернівецької області задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року змінити в частині стягнення з прокуратури Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період із 19 грудня 2015 року по 20 лютого 2017 року в сумі 92909,88 грн. із вирахуванням сум виплачених, як допомоги по безробіттю.

Викласти пункт 4 резолютивної частини постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року в наступній редакції: "Стягнути з прокуратури Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період із 19 грудня 2015 року по 20 лютого 2017 року в сумі 40 190 грн. 31 коп. (сорок тисяч сто дев`яносто гривень 31 копійку) (92909 грн. 88 коп. - 44343 грн. 72 коп. (допомога по безробіттю) - 8375 грн. 85 коп. (вихідна допомога)).

В решті постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.