Справа № 280/3997/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року 10 год. 10 хв.Справа № 280/3997/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним, дискримінаційним та скасувати рішення відповідача, викладене у листі №329/07 від 05.02.2019, про припинення виплати пенсії позивачці, в тому числі якщо воно було прийнято, але не передано позивачці;

визнати дії та бездіяльність відповідача щодо не повідомлення позивачки про виплату пенсії через поштове відділення та припинення виплати пенсії позивачці - протиправними та дискримінаційними;

зобов`язати відповідача виплатити усі недоотримані позивачкою пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень до фактичного виконання відповідачем рішення по цій справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми позивачці, до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсії позивачці довічно.

В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідачем протиправно припинено виплату пенсію позивачу з 01.09.2018 з підстав неотримання пенсії понад 6 місяців, що грубо порушує її конституційне право на власність та соціальний захист. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

09 вересня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №37253), в якому останній зазначає, що в період з березня по серпень 2018 року позивач не отримувала пенсію, що була перерахована через поштове відділення. Відтак, на підставі статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.09.2018 виплата пенсії припинена автоматично. Крім того, зазначає, що позивач не є громадянином України, оскільки не надано жодного документу про належність позивача до громадянства України. Крім того, відсутні документи, що посвідчують місце фактичного проживання пенсіонера в межах України. Також зазначає, що оскільки позивач постійно мешкає в державі Ізраїль, на території України не проживає, не є громадянином України, а відповідно за таких обставин відсутні законні підстави щодо виплати проіндексованої пенсії. На підставі викладеного, вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/3997/19. Призначено судове засідання на 18 вересня 2019 року без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2017 по справі №335/7200/17 (2-а/335/328/2017) позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов`язання поновити виплату пенсії задоволено частково; визнано неправомірними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови поновити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.12.2016; зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 01.12.2016; позовні вимоги про відновлення виплат ОСОБА_1 пенсії з 07.10.2009 по 01.12.2016 залишено без розгляду; в решті позовних вимог відмовлено.

06.10.2017 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про поновлення пенсії за віком з 12.12.1996. Відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 вказує, що зареєстрована та проживає в державі Ізраїіль, АДРЕСА_2 . Пенсію просить виплачувати на банківські реквізити, що будуть надані пізніше.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2017 по справі №335/7200/17 (2-а/335/328/2017) апеляційні скарги Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2017 у справі №335/7200/17 (2-а/335/328/2017) залишено без задоволення; постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2017 у справі №335/7200/17 (2-а/335/328/2017) залишено без змін.

26.01.2018 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом за вих. №395/07 надано відповідь представнику Дашевської Д.М. Маламеду В., відповідно до якого щодо поновлення виплати пенсії повідомлено, що ОСОБА_1 виїхала на постійне місце проживання до Ізраілю в 1996 році, у зв`язку з чим виплата пенсії їй була припинена, пенсійна справа закрита. При перевірці архіву закритих та знятих з виплати пенсійних справ, які знаходяться в управлінні на зберіганні, пенсійна справа ОСОБА_1 не виявлена, оскільки на зберігання до УПФУ не передавалась. З огляду на те, що архівна пенсійна справа відсутня, виконання рішення суду щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 можливо лише за умови надання документів, передбачених Порядком, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846.

Листом від 27.02.2018 за вих.. №745/07.01 Центральним об`єднаним управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надано повідомлення на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), відповідно до якого зазначено, що на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2017 року по справі 2-а/335/328/2017 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2017 по справі №335/7200/17 (2-а/335/328/2017) по пенсійній справі поновлено виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 01.12.2016. Сума доплати складає 17207,60 грн. та буде виплачена в березні місяці поточного року з основною виплатою.

22.01.2019 за вих. №3956 адвокатом Маламед В. направлено до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя лист про подання оригіналів документів про поновлення пенсії, а саме: оригінал трудової книжки ОСОБА_1 , оригінали довідок про заробітну плату №075/2823 за період з 29.09.1967 по 31.12.1972 ОСОБА_1 на ПАТ «Запоріжтрансформатор».

Листом від 05.02.2019 за вих. №329/07 надано відповідь представнику Маламеду В. на звернення від 22.01.2019 за №3956, відповідно до якого зазначено, що на виконання постанови Ордонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2017 по справі №335/7200/17 (2-а/335/328/2017) та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2017 по справі №335/7200/17 (2-а/335/328/2017) ОСОБА_1 поновлено пенсію з 01.12.2016. Оскільки пенсія ОСОБА_1 виплачувалась через поштове відділення 69002 та протягом шести місяців не отримувалась заявницею (з березня по серпень 2018 року), тому виплата була припиненя автоматично 01.09.2018. Для подальшої виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутись до управління з заявою про поновлення.

Не погоджуючись із припиненням виплати пенсії та з вимогою вчинити певні дії, ОСОБА_1 звернулась із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

У відповідності до частини 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Так, статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено підстави припинення та поновленння виплати пенсії.

Згідно частини 1 вказаної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач припинив виплату пенсії позивачу з посилання на п. 4 ч.1 статті 49 Закону України «Про загальноообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

В адміністративному позові позивач по суті не заперечує того, що не отримував поновлену за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2017 по справі №335/7200/17 (2-а/335/328/2017) пенсію, оскільки та перераховувалась на поштове відділення.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2019 витребувано від відповідача рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ; докази нарахування та перерахування, але неотримання позивачем протягом 6 місяців пенсії.

Листом від 15.10.2019 (вх. № 42524) Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило суд про те, що виплата припинена з 01.09.2018 автоматично.

Тобто, всупереч положенням ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» рішення про припинення виплати пенсії відповідачем не приймалось.

Відтак, припинення виплати пенсії відбулось не у спосіб, визначений законодавством України.

Оскільки рішення про припинення виплати пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не приймалось, вимога про його скасування є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Однак, суд вважає, що наявні підстави для визнання протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01.09.2018.

При цьому, оскільки припинення нарахування та виплати пенсії позивачу за період з вересня 2018 року є протиправним, відтак суд, з метою повного захисту прав ОСОБА_1 вважає обґрунтованим поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 саме з вересня 2018 року.

Щодо позовної вимоги про визнання дій та бездіяльності відповідача щодо не повідомлення позивача про виплату пенсії через поштове відділення протиправним та дискримінаційним суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662) затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках (далі Порядок №1596). Відповідно до п.6 Порядку №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до п. 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 заяви про виплату пенсії (додаток 5) реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком № 1596.

Суд зазначає, що відповідно до поданої заяви про здійснення поновлення пенсії від 06.10.2016 позивачем зазначено про перерахування пенсії на банківські рахунки, що будуть надані додатково. При цьому позивач, знаючи про наявність судових рішень про поновлення пенсії, до територіального управління Пенсійного фонду України в подальшому відповідної інформації щодо відкриття рахунку в банківській установі так і не надано.

Досліджуючи матеріали пенсійної справи, судом встановлено, що відповідно до Розпорядження №45874 від 19.02.2018 здійснено перерахунок призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 .

Згідно Розпорядження №45874 від 20.02.2018 здійснено розрахунок пенсії ОСОБА_1 за минулі роки.

Відповідно до Протоколу від 22.02.2018 по пенсійній справі ОСОБА_1 за період з грудня 2016 року по по лютий 2018 року (включно) нараховано пенсію у розмірі 20055,00 грн., виплачено 0,00 грн.

Листом від 27.02.2018 за вих. №745/07.01 Центральним об`єднаним управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надано повідомлення на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), відповідно до якого зазначено, що на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2017 року по справі 2-а/335/328/2017 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2017 по справі №335/7200/17 (2-а/335/328/2017) по пенсійній справі поновлено виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 01.12.2016. Сума доплати складає 17207,60 грн., яка буде виплачена в березні місяці поточного року з основною виплатою.

Порядок виплати та доставки національним оператором поштового зв`язку (далі - національний оператор) пенсій, допомог, субсидій та інших виплат населенню, визначених законодавством, які надаються у грошовій формі (далі - пенсії, соціальні допомоги) визначається Інструкцією про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України, Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2009 №464/156, постановою правління Пенсійного фонду України від 28.04.2009 №14-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2009 за № 592/16608 (далі Інструкція про виплату та доставіку пенсій).

Відповідно до п.1 3 Інструкції про виплату та доставку пенсії, виплата та доставка пенсій, соціальних допомог, що згідно із законодавством фінансуються управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах (далі - органи Пенсійного фонду) і органами праці та соціального захисту населення, здійснюються національним оператором у порядку, встановленому цією Інструкцією, та на підставі договорів.

Згідно п.1.9 Інструкції про виплату та доставку пенсій, виплата пенсій, соціальних допомог за відомостями за формою В1-М здійснюється відповідно до зазначеної на відомості дати та до кінця виплатного періоду.

Виплата пенсій, соціальних допомог до зазначеної на відомості дати може здійснюватися лише з письмового дозволу керівника органу Пенсійного фонду, органу праці та соціального захисту населення.

Дата виплати пенсій повідомляється одержувачу органом Пенсійного фонду, який здійснював нарахування, а також працівниками поштового зв`язку при першій виплаті.

У разі зміни дати виплати пенсій працівники поштового зв`язку за місяць до настання таких змін повідомляють про це одержувача із зазначенням причини зміни дати виплати.

Отже, суд вважає, що в даному випадку відповідачем не порушено право позивача щодо вибору способу та порядку отримання призначеної пенсії, відтак дії відповідача щодо перерахування пенсії через поштовий відділ зв`язку є правомірними.

Щодо визнання вказаних дій дискримінаційними, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-VI (далі - Закон № 5207-VI) дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. У частині третій статті 6 Закону № 5207-VI закріплено, що не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Враховуючи те, що дії позивача щодо перерахування пенсії через поштовий відділ зв`язку не обмежують права та свободи інших осіб, в тому числі позивача, і не створюють перешкод для їх реалізації, питання про їх дискримінаційний характер є безпідставним.

Відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити усі недоотримані позивачкою пенсійні виплати з урахуванням всіх підвищень до фактичного виконання відповідачем рішення по цій справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми позивачці, до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсії позивачу довічно.

Як зазначалось вище, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2017 року по справі 2-а/335/328/2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2017 по справі №335/7200/17 (2-а/335/328/2017) ОСОБА_1 поновлено виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 01.12.2016. Як свідчать долучені до справи матеріали сума доплати складає 17207,60 грн., яка мала бути виплачена в березні місяці поточного року з основною виплатою. Крім того, матеріали справи містять відомості щодо нарахування пенсії за період з грудня 2016 року по лютий 2018 року (включно) у розмірі 20055,00 грн. (протокол від 22.02.2018). Тобто, за вказаний період поновлення і виплату пенсії відповідач мав здійснити на виконання рішення суду у справі №2-а/335/328/2017. На вказаний період суд не може виносити повторне рішення.

Крім того, згідно листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 15.10.2019 вх.№ 42524 позивачу нарахована пенсія за період з березня по серпень (включно) 2018 року.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції про порядок переказування пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні, затвердженою Постанова правління Пенсійного фонду України 23.04.1999 № 4-5 (у редакції постанови правління Пенсійного фондуУкраїни 20.05.2015 № 10-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 24.06.1999 за №413/3706, пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення. Переказування пенсій здійснюється з дня припинення їх виплати в Україні, якщо інше не передбачено міжнародними договорами. Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Таким чином, вказані кошти за період 01.12.2016 по серпень 2018 року (включно) не були виплачені позивачу у зв`язку з ненаданням останнью інформації щодо способу отримання нарахованої пенсії, а в подальшому позивачка не зверталась до відповідача з вимогою про їх отримання, відтак позовні вимоги в частині виплати неотриманої пенсії за вказаний період є передчасними.

З питань вимоги про продовження виплати пенсії позивачу довічно, суд зазначає, що відповідно до вимоги статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Таким чином, вказана вимога стосується вимоги на майбутнє, відтак в цій частині позовні вимоги є передчасними, відтак не підлягають задоволенню.

З питань зобов`язання відповідача виплатити пенсію з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії. Відповідно до статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів у тому числі пенсій. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації (абзац 1 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення).

Відповідно до абзацу 6 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, сума індексації грошових доходів, визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Отже, у разі відсутності перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 101%, підстав для проведення індексації грошових доходів населення немає.

Тобто, в місяцях, коли величина приросту індексу споживчих цін не подолала поріг індексації, сума індексації грошових доходів залишається фіксованою.

При цьому, при підвищенні грошового доходу (пенсії) позивача необхідно керуватись нормами статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та зразком нарахування індексу споживчих цін для проведення індексації приведеному у Додатку № 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, згідно з яким не проводиться індексація в місяці, в якому здійснено підвищення грошових доходів громадян.

Отже, питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 101%, у взаємозв`язку з розміром пенсії, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Відповідно до статті 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Дія зазначених положень Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі, і заробітна плата (грошове забезпечення).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Відповідно до статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом України у постановах від 19 грудня 2011 року (справа № 6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа № 21-2003а16), та Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17) та Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 року ( №185/515/16-а (2а-185/5/17)).

Водночас, первинною умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем протиправно припинено виплату пенсії з 01.09.2018, є і база для нарахування компенсації.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини другої статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., що підлягає частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком з 01.09.2018.

Зобов`язати Гловне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.09.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01.09.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 20 грудня 2019 року.

Суддя Л.Я. Максименко