Справа № 520/7517/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 р. Справа № 520/7517/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків по справі № 520/7517/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту ГУПФУ в Харківській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, прийнятих судом, просила суд :

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №24 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.06.2019 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в переході на пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію в разі втрати годувальника - чоловіка ОСОБА_2 з 14.12.2018 року.

В обґрунтування позову пояснила, що 13.12.2018 помер її чоловік ОСОБА_2 . З посиланням на ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стверджує про наявність у позивача права на отримання пенсії за померлого чоловіка (по втраті годувальника). Однак, відповідачем безпідставно відмовлено позивачці у призначенні пенсії по втраті годувальника з посиланням на ненадання позивачем документу, що засвідчує факт перебування її на утриманні ОСОБА_2 , тобто, документ про реєстрацію місця проживання за однією адресою разом з годувальником на дату його смерті. Крім того, відповідач посилався на те, що за даними довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані за різними адресами, тому призначити пенсію по втраті годувальника неможливо. Однак, відповідно до паспортів позивачка та її чоловік на момент його смерті були зареєстровані за однією адресою АДРЕСА_1 , шлюб між ними не припинявся. ОСОБА_2 помер за адресою їх спільної реєстрації. З огляду на викладене, вважає протиправною відмову відповідача у переведенні її на пенсію у разі втрати годувальника.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 по справі № 520/7517/19, прийнятим в порядку письмового провадження, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м-н Героїв Небесної Сотні, буд. 5, кв. 23) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 по справі № 520/7517/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ГУПФУ в Харківській області необґрунтовано відмовило їй у переведенні на пенсію у разі втрати годувальника у зв`язку з відсутністю необхідних документів, що підтверджували б факт перебування на утриманні померлого годувальника. Вважає, що нею були надані всі необхідні документи, передбачені 2.3 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема паспорт позивача з відміткою про реєстрацію та свідоцтво про шлюб. Посилання відповідача на довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якої ОСОБА_1 та її чоловік були зареєстровані за різними адресами, як на підставу відмови у призначенні позивачу пенсії у разі втрати годувальника, вважає безпідставним, оскільки подання такої довідки не передбачено для призначення вказаного виду пенсії. Крім того, довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи за іншою адресою, ніж адреса реєстрації померлого чоловіка, позивачка отримала вже після його смерті.

Відповідач в надісланому до суду письмовому відзиві просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що ГУПФУ в Харківській області, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», правомірно було відмовлено позивачці в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки ОСОБА_1 не було надано довідки про реєстрацію місця проживання за однією адресою разом з годувальником на дату його смерті. Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, які знаходяться у матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 та в архівній електронній пенсійній справі ОСОБА_2 , вони були зареєстровані за різними адресами, тому призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивачці немає можливості

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України та отримує пенсію за віком, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 16.09.1976 року уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_4 .

Чоловік позивачки - ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі місце смерті вказано - Україна, Луганська АДРЕСА_3 м. АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

05 червня 2019 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_2 .

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Харківській області від 13 вересня 2018 року №24 позивачу відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, з посиланням на ненадання документу, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, тобто довідки про реєстрацію місця проживання за однією адресою разом з годувальником на дату його смерті, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись із вказаною відмовою у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з цим позовом про її оскарження та зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області призначити позивачці пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у переході з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, оскільки ОСОБА_1 не підтверджено факт перебування на утриманні чоловіка.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 49 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; 3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); 4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) документи про місце проживання (реєстрації); 9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Як вбачається зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 24 від 13.06.2019, позивачу було відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника через ненадання документу про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до п. 2.11 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту Порядок № 22-1) за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

У свою чергу, статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що документами, до яких вносяться відомості про місце проживання, є : паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачкою при зверненні 05.06.2019 до ГУПФУ в Харківській області було надано, зокрема, копії паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в яких наявна відмітка про реєстрацію місця проживання позивачки та її чоловіка за однією адресою - АДРЕСА_1 (а.с.10-13, 18-19).

Наявною в матеріалах справи копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 22.01.2019 підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Ровеньки Луганської області.

Згідно з наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про шлюб та паспортів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , шлюб між ними не припинений.

Отже, позивачем при зверненні до відповідача за призначенням пенсії по втраті годувальника надано належні документи, що засвідчують факт перебування на утриманні позивачки ОСОБА_2 у розумінні п.2.11 Порядку № 22-1, зокрема, і документи, передбачені ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - паспорти громадянина України ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Посилання відповідача на довідку Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради від 11.02.2019 № 6333- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , колегія суддів відхиляє, оскільки вказана довідка видана після смерті ОСОБА_2 .

Крім того, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не віднесена до документів, до яких вносяться відомості про місце проживання, та не є документом, який може підтвердити або спростувати факт перебування позивачки на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 .

Статтею 14 Закону №1706-VII визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, слід дійти висновку, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами, що й інші громадяни, які постійно проживають на території України.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України» (заява 10441/06), яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, зазначено, що органи влади не надали обґрунтування позбавлення права заявника на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, що було визнано порушенням статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою, статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (пункти 51-54).

Виходячи зі змісту постанови Верховної Ради України № 462-VІІІ від 21 травня 2015 року, якою схвалено заяву Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод», Україна від зобов`язань, визначених статями 1, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала.

Підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Отже, відомості довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи, не можуть бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на перехід на пенсію по втраті годувальника, закріпленого у ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ГУПФУ в Харківській області про відмову ОСОБА_1 в переході на пенсію по втраті годувальника від 13.06.2019 № 24 винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази подання позивачем до ГУПФУ в Харківській області повного переліку документів, передбаченого п. 2.3 Порядку № 22-1, необхідного для переходу на пенсію по втраті годувальника. В оскаржуваному рішенні ГУПФУ в Харківській області від 13.06.2019 № 24 перелік поданих позивачем документів не наведено, оцінка таким документам не надавалась, у зв`язку з чим позовна вимога про зобов`язання ГУПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 14.12.2018 не може бути задоволена.

Однак, беручи до уваги протиправність відмови відповідача у призначенні позивачці такої пенсії, викладеної в рішенні відповідача від 13.06.2019 № 24, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2019 разом з поданими документами та прийняти рішення щодо вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника на підставі поданої заяви з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

У відповідності до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Отже, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 по справі № 520/7517/19 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 по справі № 520/7517/19 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) від 13.06.2019 № 24 про відмову ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації : АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у переході на пенсію по втраті годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації : АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 05.06.2019 про перехід на пенсію по втраті годувальника та подані позивачем документи, з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова