Справа № 759/15985/19
Суддя: Петренко Н. О.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15985/19

пр. № 2-а/759/388/19

27 грудня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Васильченка Володимира Володимировича (18002, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову ЕАВ № 1353307 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22 липня 2019 року на 166 кілометрі автодороги М-05 Київ-Одеса в Жашківському районі Черкаської області, він керував автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівником поліції - інспектором Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Васильченком В.В. нібито за перевищення дозволеної швидкості руху. Дана зупинка була здійснена поліцейським із грубим порушенням ПДР України на ділянці, позначеній вузькою суцільною лінією, де зупинка транспортних засобів заборонена, поліцейський не заперечував даний факт при спілкуванні, що підтверджується відеозаписом з відеореєстратора його автомобіля. Після зупинки, інспектор поліції повідомив, що він порушив ПДР України, а саме: перевищив дозволену швидкість руху та повідомив, що буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Інспектор Васильченко В.В. про початок розгляду справи не повідомив, права не роз`яснив, зазначив лише суму штрафу та те, що буде складена постанова, що призвело до порушення прав позивача, а саме: не надав можливості висловити пояснення по інкримінованому адміністративному правопорушенні, не надав можливості заявити клопотання. Однак, інспектор поліції постанову не складав, пішов зупиняти інші транспортні засоби. Позивач підійшов до патрульного автомобіля та дізнався від іншого працівника поліції, який знаходився в автомобілі та складав постанову, що розгляд його справи вже відбувався та після вручення йому постанови роз`яснив його права, тобто після розгляду справи. Крім того, інший працівник поліції підписав постанову замість Васильченка В. В ., що є грубим порушенням ст. 279 КУпАП, на підставі вищевикладеного, просив поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду, визнати неправомірною та скасувати постанову ЕАВ № 1353307 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач Васильченко В.В. через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому вважає, що викладені в позові твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕАВ № 1353307 від 22.07.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

За змістом вказаної постанови, винесеної 22.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі М-05 Київ-Одеса в Жашківському районі Черкаської області 166 км. та перевищив дозволену швидкість руху на 24 км./год., чим порушив пункт 12.9 б Правил дорожнього руху та вимоги частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 12.9 б ПДР України водію забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно фототаблиці-1 прилада ТруКам, наданої інспектором УПП в Черкаскій області Васильченком В.В., не можливо ідентифікувати автомобіль, який рухається зі швидкістю 134 км/год., а відповідно до фототаблиці-2 де зображено автомобіль «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 , відсутні дані, щодо його швидкості руху.

Крім того, відповідно до ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом, поліцейський не складав протокол про адміністративне правопорушення, що є порушенням ст. 258 КУпАП та права позивача на захист.

Крім того, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови.

Відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст.77 КАС України факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на будь-які докази скоєння адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відсутні докази з якою саме швидкістю автомобіль позивача рухався, не роз`яснено прав позивачу при винесенні постанови та не складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки позивач заперечував свою вину, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена протиправно.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1353307 від 22.07.2019 р. підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, що позивач, відповідно до наказу Солом`янського районного суду м. Києва №80-в від 26.06.2019 року перебував у відпустці з 22.07.2019 року по 16 серпня 2019 року тому був пропущений строк на звернення до суду.

За таких обставин суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, а тому клопотання позивача про поновлення цього строку є обґрунтованим.

Керуючись статтями ст.ст. 1, 2, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для звернення до суду з даним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Васильченка Володимира Володимировича (18002, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову ЕАВ № 1353307 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження у відповідний строк від дня вручення рішення суду.

Суддя : Петренко Н.О.