Справа № 369/10496/19
Суддя: Медведський М. Д.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/355/19
РІШЕННЯ

Іменем України

25.10.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Медведського М.Д.,

за участю секретаря Головатюк В.В.,

за участю представника позивача Ширяєва Д.О.,

представника відповідача Кривошеєва О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішень, -, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства до Управління патрульної поліції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішень.

Свої вимоги мотивував тим, що 30.07.2019 інспектором Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Кудельою О.Л. щодо посадової особи - директора ТОВ «ВМ Групп» винесено постанову серії НК № 039623 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої вбачається, що 30.07.2019 року об 13.10 на Київській обласній автодорозі 0101313 ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною другою статті 140 КУпАП.

Частиною другою статті 140 КУпАП встановлено, що порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб., громадян суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковувана мінімумів доходів громадян.

Таким чином, щодо позивача винесено штраф у розмірі 510 гри.

Крім того, відносно позивача винесено вимогу (припис) від 30.07.20Г № 567, згідно якої заборонено здійснювати будівельні роботи на об`єкт будівництва.

Позивач не погоджується з винесеними рішеннями, вважає неправомірними з огляду на наступне.

Позивач, в межах і у спосіб визначений законодавчими та нормативно- правовими актами у сфері регулювання містобудівної діяльності здійснення будівництво об`єкта будівництва «Будівництво виробничо-складського комплексу з вбудованими офісними приміщеннями в адмінмежах Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області». Об`єкт будівництва знаходиться на земельній ділянці. Зазначена підтверджується документами на паво власності на земельну ділянку та дозвільними документами на будівництво.Будівництво об`єкта здійснюється у відповідності до Містобудівних норм та обмежень забудови земельної ділянки на підставі зареєстрована повідомлення про початок виконання будівельних робіт, органом державно архітектурно-будівельного контролю.Будівництво об`єкта будівництва здійснюється у відповідності до розробленого проекту.Крім того, позивачем розроблено проект організації дорожнього руху, заїзду та виїзду до виробничо-складського комплексу біля автомобільної дороги 0101313 Боярка-Київ-Чоп км 1+700 (праворуч).

Разом з цим, проект організації дорожнього руху заїзду та виїзду виробничо-складського комплексу біля автомобільної дороги 0101313 Боярка Київ-Чоп км 1+700 (праворуч) узгоджено з Управлянням превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Київській області зазначене підтверджується листом від 27.04.217 № 1869/103/20/03-201 7.

Проте, відповідачем винесено оскаржувану постанову, згідно якої вбачається, що позивач порушив частину другу статті 140 КУпАП.Однак частиною другою статті 140 КУпАП передбачено, що до відповідальності притягаються, у разі порушення визначеного законодавці порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів і дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Будівельні роботи позивачем здійснюються на земельній ділянці поза межами автомобільної дороги.

Відтак відсутній склад адміністративного правопорушення.

Отже, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він криє в собі: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом, а також регулюються нормами права, за порушення яких накладаються адміністративні стягнення. Тобто, об`єктом виступають конкретні норми, приписи, законні вимога, заборони. Отже, жодним нормативно-правовим актом не передбачена відповідальність за неподання достатніх документів для проведення перевірки чи не подання документів для здійснення заходів контролю. Законодавством передбачена відповідальність за недопущення посадових осіб на об`єкт будівництва.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Жодних неправомірних дій відносно перевірки та перевіряючи відповідач не здійснював. Навпаки звертався офіційно та не офіційно з проханням повідомити яких документів не достатньо та які документи необхідно надати додатково для здійснення перевірки.

Суб`єктами адміністративних правопорушень виступають юридична особа, яка скоїла правопорушення, притягається до відповідальності на загальних підставах.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

6)порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7)порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, та шляхових споруд.

Жодної схеми складено не було.Доказів щодо порушення немає.

Оскаржуваним приписом, встановлена заборона проведення будь-яких яких будівельних робіт.

Разом з цим, відповідачу було надано для ознайомлення

організації дорожнього руху заїзду та виїзду до виробничо-складського

комплексу біля автомобільної дороги 0101313 Боярка-Київ-Чоп км 1+1700

(праворуч) узгоджений з Управлянням превентивної діяльності Головного

управління Національної поліції в Київській області.

Тому на підставі вищевказаного позивач просив суд визнати неправомірними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 039623 від 30.07.219;вимогу (припис) від 30.07.2019 № 567.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.08.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Від представника відповідача Департаменту патрульної поліції у Київській області в установлений ухвалою строк надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що, посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці. залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження: у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відзив, який був поданий на адміністративний позов.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.07.2019 року інспектором УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції Кудельою О.Л., відносно позивача, як посадової особи ТОВ «ВМ Групп» ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №039623 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої вбачається, що 30.07. 2019 року о 13 годині 40 хвилин на Київській обласній автодорозі 0101313 ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП, чим порушив п. 52-3 Закону України «Про дорожній рух».

На позивача вказаною постановою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Суд вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закону України «Про дорожній рух» (далі також - Закон).

Згідно з ч.ч. 1-4 статті 24 Закону, власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.

Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або органи, уповноважені ними здійснювати експлуатаційне утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мають право вимагати від користувачів дотримання чинних законодавчих і нормативних актів стосовно дорожнього руху, правил ремонту і утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування дорогами і дорожніми спорудами та їх охорони.

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 27 Закону, організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів, інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті.

Контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль) (стаття 52 Закону).

При цьому, згідно з положеннями статті 52-3 Закону, до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать: участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечення безпеки дорожнього руху; організація супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального призначення; погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг; погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху; видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів; інформування учасників дорожнього руху про фіксацію фактів правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Національна поліція також здійснює контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, виконанням установлених Кабінетом Міністрів України правил паркування транспортних засобів у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування, а у випадках та порядку, визначених законом, тимчасово затримує і доставляє транспортний засіб, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів (коли розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), на спеціальні майданчики чи стоянки для тимчасового зберігання, відповідно до закону тимчасово вилучає посвідчення водія.

Ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що власники доріг (балансоутримувачі), вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.

Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або органи, уповноважені ними здійснювати експлуатаційне утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мають право вимагати від користувачів дотримання чинних законодавчих і нормативних актів стосовно дорожнього руху, правил ремонту і утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування дорогами і дорожніми спорудами та їх охорони.

Поряд із цим, відповідно до п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року №198, ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови від 30.07.2019 року позивача притягнуто до відповідальності за будівництво промислово-складського комплексу без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

В той же час, вищевказаними нормативним актами не передбачено отримання позивачем погодження уповноваженого підрозділу Національної поліції для будівництва промислово-складського комплексу, більше того, диспозицією ч. 2 ст. 140 КУпАП не передбачено відповідальності за порушення порядку погодження з органами Національної поліції будівництва об`єктів нерухомості.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що висновки Інспектора Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Кудельої О.Л. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 статті 77 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 статті 77 КАС України).

За правилами ч. 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому, згідно з ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищевикладене, оскаржуване рішення не може вважатись таким, що прийняте з урахуванням критеріїв, визначених ч. 2 статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови серії НК №039623 від 30.07.2019 року винесеної інспектором Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Кудельою О.Л. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП та закрити провадження у зв`язку з відсутність складу правопорушення.

Водночас позивач просив суд визнати незаконними дії Управління патрульної поліції у Київській області щодо складання вимоги (припису) від 30 липня 2019 року № 567 стосовно позивача;

-скасувати вимогу (припис) від 30 липня 2019 року № 567.

В цій частині вимог позову суд вважає за необхідне закрити провадження, виходячи з наступного.

Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Тому, виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що у частині визнання неправомірною та скасування вимоги (припису) від 30.07. 2019 року за № 567 провадження слід закрити, оскільки у цій частині спір не підлягає розгляду в місцевому загальному суді, як адміністративному суді.

Керуючись статтями 122, 251, 268, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення,статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішень - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №039623 від 30.07. 2019 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області у частині визнання протиправним та скасування вимоги (припису) від 30.07.2019 року - провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 05 листопада 2019 року.

Суддя: М.Д. Медведський