Справа № 520/12720/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 р. № 520/12720/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

до Старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Коваленко Мирослави Анатоліївни (пл. Захисників України, буд. 7/8, 7 пов.,м. Харків,61001, , Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (пл. Повстання, буд. 7/8,м. Харків,61001,

про визнання незаконними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просить, з урахуванням уточного позову від 17.12.2019 р., суд:

- визнати незаконними і протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Коваленко Мирослави Анатоліївни, постановлених у зв`язку з постановою Харківського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року про забезпечення позову:

1. постанову від 31 жовтня 2019 р. у виконавчому провадженні №60423018 про стягнення виконавчого збору у розмірі 8346 грн.;

2. постанову від 31 жовтня 2019 р. у виконавчому провадженні №60423018 про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 196,14 грн.;

- вирішити питання зупинення дії оскаржуваних постанов до постановлення судом рішення по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що усі необхідні дії із зупинення будівництва виконав ще до відкриття виконавчого провадження, тому стягнення виконавчого збору і стягнення витрат виконавчого провадження є необґрунтованим. Вважає, що рішення немайнового характеру не може бути виконано без участі боржника, отже, виконавчий збір не стягується. Посилається на те, що за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження державний виконавець протиправно досі не прийняв відповідного рішення.

Від відповідачів 23.12.2019 р. надійшов відзив, в якому відповідач просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з пропущенням строків на оскарження дій державного виконавця та відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що рішення про відкриття виконавчого провадження було постановлено за належно оформленим та діючим виконавчим документом ухвалою суду про забезпечення цивільного позову, витрати виконавчого провадження розраховані обґрунтовано, в даному випадку стягнення виконавчого збору згідно ст.27 закону України "Про виконавче провадження" є обов`язковим.

Ухвалою суду від 02.12.2019 р. відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог. Ухвалою суду від 02.12.2019 р. залишено без руху позовну заяву. 17.12.2019 р. на виконання вимог суду позивачем надано до суду уточнений позов. Ухвалою суду від 19.12.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

У судове засідання, призначене на 26.12.2019 р., сторони не прибули.

21.12.2019 р. від позивача надійшла заява, в якій просив суд розглянути позов у відсутності позивача через хворобу, та відпуску представника Січної-Литвинової Л.О.

За правилами, встановленими ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Справа розглянута у строк, передбачений ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо посилань відповідача на пропущення строків на оскарження дій державного виконавця, суд зазначає, що з цього приводу ухвалою суду 27.12.2019 р. було вирішено зазначене питання та поновлено строк на звернення до суду з даним позовом.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Заявнику на праві приватної власності належать нежитлові приміщення першого поверху 4-1:4-7 у будинку АДРЕСА_2 148-а АДРЕСА_3 .

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради була проведена позапланова перевірка з питання дотримання вимог законодавства у сфері містобудування на об`єкті - нежитловому приміщенні першого поверху 4-1:4-7 у будинку АДРЕСА_2 148-а по АДРЕСА_3 . 10.07.2019р. Інспекцією було видано припис №490-ПР-З з приводу усунення порушень на об`єкті. Приписом зупинено проведення будівельних робіт. (а.с.19)

У межах справи Московського районного суду м. Харкова №643/11512/19 розглядається цивільний спір між позивачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 (позивачем) з приводу усунення перешкод у користуванні власністю, заборону вчиняти дії, знесення самовільних споруд, відновлення первісного становища.

Постановою Харківського апеляційного суду по справі №643/11512/19 від 25.09.2019р. цивільний позов було забезпечено у спосіб заборони проведення будь-яких будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлові приміщення першого поверху 4-1-:-4-7 та облаштування окремого входу у ці приміщення зі сторони вулиці. (а.с.38-40)

01.10.2019р. Інспекцією було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки з питання стану виконання вимог припису Інспекції №490-Пр-У від 10.07.2019р., складено акт, згідно з яким зазначений припис не виконано, об`єкт знаходиться у незмінному стані. (а.с.20)

31.10.2019 р. старшим державним виконавцем Московського ВДВС м. Харкова ГТУ юстиції у Харківській області Коваленко М.А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60423018 на підставі постанови №643/11512/19, виданою 25.09.2019 р. Харківським апеляційним судом. Також, 31.10.2019 р. прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 8346,00 грн., постанову про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 196,14 грн. (а.с.14-17)

12.11.2019 р. позивач звернувся до Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою, в якій просив зупинити виконавче провадження до роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 25.09.2019 р. (а.с.18)

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, дослідивши надані докази, надавши оцінку всім аргументам учасників справи проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Щодо позовних вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується, зокрема, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

У розумінні п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного суду по справі №643/11512/19 від 25.09.2019р. постановлено ухвалу про заборону позивачу ( ОСОБА_1 ) проведення будь-яких будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлові приміщення першого поверху 4-1-:-4-7 та облаштування окремого входу у ці приміщення зі сторони вулиці.

Отже, постанова (ухвала) судів у цивільних справах про забезпечення позову є виконавчим документом, zrbq підлягає негайному виконанню.

У зв`язку з вищевикладеним суд вважає відсутні підстави для стягнення виконавчого збору при виконанні ухвали суду про забезпечення позову.

Разом з тим, вимога стосовно визнання незаконною постанову про стягнення виконавчого збору задоволенню не підлягає, оскільки належним способом захисту права у даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення владного суб`єкта.

Щодо позовних вимог про скасування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно з ч.3 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

29.09.2016р. Міністерством юстиції України було прийнято наказ № 2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.09.2016р. за №1300/29430).

За змістом розділу І Наказу №1300 витрати виконавчого провадження охоплюють, зокрема, вартість матеріалів та технічних процедур на фізичне виготовлення документів, послуг із поштового обігу виготовлених документів, плату за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень (плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження).

Пунктом 5 розділу ІІ Наказу №1300 передбачено, що розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

Відповідно до п.1 наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017р. №954/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.03.2017р. за №406/30274) розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн. 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Як визначено, п.2 розділу ІІ Наказу №1300 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта".

Водночас із цим, за правилом п.6 розділу ІІ Наказу №1300 відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Під час розгляду даної справи державним виконавцем зазначених вище документів на підтвердження використаних коштів на виконавче провадження до суду не подано.

Отже, оскаржена постанова про стягнення витрат виконавчого провадження є обґрунтованою в частині платежу у розмірі 69,00 грн. у якості плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, в іншій частині підлягає скасуванню.

За правилами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних постанов.

З урахуванням викладених обставин справи та аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст.72-77, 242-246, 255, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Коваленко Мирослави Анатоліївни, Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання незаконними та скасування постанов - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 31.10.2019р. ВП №60423018 про стягнення виконавчого збору у розмірі 8346,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 31.10.2019р. ВП №60423018 про стягнення витрат виконавчого провадження в частині стягнення 127,14 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 грудня 2019 року.

Суддя Мінаєва К.В.