Справа № 520/12465/19
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 р.Справа № 520/12465/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

при секретарі судового засідання Лисенко К.В.

за участю позивача - ОСОБА_3 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 26.11.19 року по справі № 520/12465/19

за позовом ОСОБА_3

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просив:

1) визнати протиправною відмову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській області Баранової Я.О. у задоволення заяви ОСОБА_3 до неї від 19.11.2019 р. про накладення арешту на грошові кошти ГУПФУ в Харківській області в межах виконавчого провадження ВП №60246720;

2) визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській області Баранової Я.О., яка полягає у не вчиненні нею всіх можливих заходів примусового характеру в межах виконавчого провадження ВП №602462720;

3) зобов`язати Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській області вжити заходів примусового характеру, передбачених ст. ст. 10, 18 Закону України "Про виконавче провадження" щодо виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2019 р. у справі №520/4518/19.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позов. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що державним виконавцем протиправно не накладено арешт на кошти боржника, унаслідок чого рішення суду залишається не виконаним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019р. по справі №520/4518/19 визнана неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_3 з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова розглянути питання щодо перерахунку ОСОБА_3 пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019р. по справі №520/4518/19 скасовано в частині зобов`язання розглянути питання щодо перерахунку пенсії. Прийнято в цій частині нове рішення, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року у справі №520/4518/19 залишено без змін.

16.08.2019р. ГУ ПФУ в Харківській області було видано розпорядження №173681 про перерахунок пенсії позивача за період 01.01.2014р.-02.08.2014р.

27.08.2019р. по справі №520/4518/19 було видано виконавчий лист.

05.09.2019р. ГУ ПФУ в Харківській області видано протокол про перерахунок пенсії позивача у період 01.01.2014р.-02.08.2014р. із сумою до виплати у розмірі 37908,15 грн.

19.09.2019р. листом №5650/0216-20 ГУ ПФУ в Харківській області в особі Московського відділу обслуговування громадян у м. Харкові повідомило позивача про те, що перерахунок пенсії проведений, розмір доплати склав - 37908,15грн., виплата буде проведена у порядку постанови КМУ від 22.08.2018р. №649.

08.10.2019р. за виконавчим листом по справі №520/4518/19 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління відкрито виконавче провадження ВП №60246720.

29.10.2019р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень винесено постанову ВП №60246720 про накладення на боржника 5100,00 грн. штрафу за невиконання рішення суду у повному обсязі без поважних причин.

31.10.2019р. ОСОБА_3 подав до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління клопотання про накладення арешту на кошти боржника, ініціювання процедури тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника, здійснення інших заходів примусового виконання рішення суду.

Листом №60246720/936/07.02-08/В-4 від 01.11.2019р. державний виконавець повідомив позивача про ініціювання процедури виділення додаткових асигнувань для проведення виплат за рішенням суду по справі №520/4518/19 шляхом складення додаткового атестату.

12.11.2019р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління винесено постанову ВП №60246720 про накладення на боржника 10 200,00грн. штрафу на невиконання рішення суду у повному обсязі без поважних причин.

12.11.2019р. старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління звернувся до суду з заявою про встановлення, зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019р. дану заяву було залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів оплати судового збору.

19.11.2019р. позивач звернувся до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління з приводу накладення арешту на кошти боржника - ГУ ПФУ в Харківській області.

Відповідь на це звернення була надана листом старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління №60246720/936/07.02-08/В-4 від 20.11.2019р.

Не погодившись із діями державного виконавця з приводу виконання виконавчого листа по справі №520/4518/19, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки вчинення державним виконавцем бездіяльності за подіями не накладення арешту та не звернення до цивільного суду з поданням про тимчасове обмеження у вільному пересуванні особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень, окрім інших, є звернення стягнення на кошти та інше майно.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) - ч. 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку про те, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлена відповідальність боржника за невиконання судового рішення без поважних причин. При цьому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, рішення, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання, має бути встановленим факт невиконання боржником рішення суду без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Колегія суддів зазначає, що спеціальний порядок виконання виконавчих документів немайнового характеру визначений нормами розділу VIII Закону України «Про виконавче провадження», не передбачає можливості вчинення виконавцем виконавчої дії з приводу накладення арешту на кошти боржника чи ініціювання процедури тимчасового обмеження керівника боржника у виїзді за межі України.

Отже, у спірних правовідносинах відсутні ознаки вчинення державним виконавцем бездіяльності за подіями не накладення арешту та не звернення до цивільного суду з поданням про тимчасове обмеження у вільному пересуванні особи.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачу проведено перерахунок пенсії за період з 01.01.2014р. по 02.08.2014р. із сумою до виплати у розмірі 37,908,15 грн., яка буде виплачена у порядку відповідно до постанови КМУ від 22.08.2018р. №649.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 649 боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

На виконання пункту 3 Порядку № 649 прийнято Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року №20-1.

Відповідно до Порядку № 20-1 формує вказаний реєстр - Пенсійний фонду України.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку № 649 комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Як вбачається з матеріалів справи, листом №60246720/936/07.02-08/В-4 від 01.11.2019р. відповідач повідомив позивача про ініціювання процедури виділення додаткових асигнувань для проведення виплат за рішенням суду по справі №520/4518/19 шляхом складення додаткового атестату.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що реєстр ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, формує Пенсійний фонд України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виплати перерахованих пенсій.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясував обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року по справі № 520/12465/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття. .

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко