Справа № 804/16521/15
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮхно І. В.
за участі секретаря судового засіданняГончаровій В.Г.
представника позивача представника відповідача Рички Т.С. Агаджанян О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Віп-Гарант» до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування наказу
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вищенаведеною постановою: касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Віп-Гарант» задовольнив частково; Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 адміністративну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 25.07.2019 о 10:00 год. за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та витребувано від сторін додаткові докази у справі.
Позов обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення вимог ст.73, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України винесено наказ №1487 від 18.12.2015 року Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Фірма ВІП-ГАРАНТ, а саме, у податкового органу не було правових підстав для прийняття наказу про проведення перевірки, тому наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
25.07.2019 у судове засідання позивач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Судом у зв`язку з незакінченням станом на 25.07.2019 процесуального строку на подання відзиву та з метою забезпечення права відповідача подати відзив на позов відкладено розгляд справи до 07.08.2019 об 11:30 год.
29.07.2019 від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на виконання ухвали суду надійшла інформація по справі.
07.08.2019 від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, у якому останнє позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що платником податків надано відповідь на запити податкового органу, натомість в них не було документів щодо розрахунків між підприємствами за надані послуги, тому було прийняте рішення про проведення перевірки.
Крім цього, 07.08.2019 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області до суду надано клопотання про заміну відповідача у справі на правонаступника, в обґрунтування якого вказано, що Головне управління ДФС у Дніпропетровській області є правонаступником всіх прав та обов`язків Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
07.08.2019 року у судове засідання з`явились представник позивача та відповідача. З метою забезпечення права позивача на отримання відзиву та подання відповіді на відзив судове засідання було перенесено на19.08.2019 року о 14:00 год.
19.08.2019 року у судове засідання з`явились представник позивача та відповідача, представником позивача до суду були надані додаткові пояснення. Судове засідання було перенесено на 11.09.2019 року о 16:00 год.
11.09.2019 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.
11.09.2019 року у судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Судове засідання було перенесено на 23.09.2019 року о 15:00 год.
23.09.2019 року у судове засідання з`явились представник позивача та відповідача та підтримали раніше обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що рішенням начальника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ТУ ДФС у Дніпропетровській області Дмитренко Е.В. видано наказ №1487 від 18.12.2015 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства "Фірма "Віп- Гарант".
Як вбачається з заявленого позову, поряд з наказом про призначення позапланової документальної перевірки, позивач оскаржує і дії податкового органу щодо призначення документальної позапланової виїзної перевірки приватного Товариства "Фірма "ВІП-ГАРАНТ" по взаємовідносинам з певним колом контрагентів за період травень, червень-липень 2015 року по факту придбання товарів/робіт/послуг та подальшої реалізації.
Крім того, судом встановлено, що неправомірність вказаних дій податкового органу, позивач пов`язує виключно з відсутністю правових підстав для призначення позапланової перевірки. Доводів про порушення відповідачем процедури (порядку) проведення перевірки, заявлений позов не містить. Крім того, встановлені обставини справи свідчать про те, що фактично таку перевірку податковим органом проведено не було, у зв`язку з не допуском до перевірки посадових осіб податкового органу.
Матеріали справи містять заяву Товариства "Фірма "ВІП-ГАРАНТ" від 15.12.2015 року надану до податкового органу про проведення документальної позапланової перевірки позивача по взаємовідносинах з чотирма контрагентами: ТОВ МЗ Дніпросталь, ПАТ Інтерпайп Новомосковський трубний завод, ТОВ Альтісофт плюс, ТОВ ІЮЛЬ за травень 2015 року.
Оскільки позивач безпосередньо сам просив провести перевірку по взаємовідносинах з зазначеними чотирма контрагентами (ТОВ МЗ Дніпросталь, ПАТ Інтерпайп Новомосковський трубний завод, ТОВ Альтісофт плюс, ТОВ ІЮЛЬ за травень 2015 року), то суд приходить до висновку, що є безпідставним оскарження позивачем наказу в частині призначення перевірки щодо цих чотирьох контрагентів. Отже, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Таким чином, дослідженню слід піддати дії відповідача щодо призначення перевірки по взаємовідносинам з іншими (шістьма) контрагентами та правомірність винесення зазначеного наказу відносно шістьох контрагентів, які не були зазначені в заяві позивача про призначення перевірки. Отже, дослідженню піддаються дії та наказ відповідача щодо шести контрагентів: ТОВ Лідер-Трейд-Сервіс, ВЕРІН КОМПАНІ, ТОВ ДОПОМОГА-ДНІПРО 2007, ТОВ ЕДХАУС СІСТЕМ, ТОВ ЗІЛЛЕ ТРЕЙД, ТОВ МЕРЕНТАЛ.
Позивач вважає, що податковий орган вийшов за межі своїх повноважень, та наказом №1487 від 18.12.2015 року наказав провести перевірку не тільки зазначених чотирьох контрагентів позивача, а й іще інших шести контрагентів, які не були зазначені в заяві про проведення перевірки.
При цьому, податковий орган вважає, що наказ №1487 від 18.12.2015 року прийнятий правомірно, оскільки позивачу направлялися запити для одержання інформації, відповіді на запити не були надані позивачем, що є підставою для проведення перевірки.
Так, матеріалами справи підтверджено, що:
1. 23 січня 2015 року ТОВ Фірма Віп-Гарант отримало від Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська запит про надання документів та письмових пояснень щодо взаємовідносин із ТОВ Лідер-Трейд-Сервіс у жовтні 3014 року №305/04-64-15-01-010 від 06.01.2015 року. Зазначений запит був направлений із порушенням вимог ПК України та не містив зазначення будь-якої законодавчо передбаченої підстави для її виконання, про що було повідомлено відповідача листом від 03.02.2015 року.
Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до вимог податкового законодавства (ст. 73.3 ПКУ), запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу.
При цьому, письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Матеріали справи підтверджують, що запити податкового органу були надіслані позивачу з підстав, що передбачені п. 1 абз. 3 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, а саме за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, яким встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до пп.72.1.5 п.72.1 ст.72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю.
Матеріалами справи підтверджено, що податковий орган використовував інформацію, що надійшла за результатами податкового контролю, отже, у податкового органу були належні законні підстави для проведення перевірки позивача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у податкового органу правових підстав для надсилання позивачу запитів про надання інформації та її документального підтвердження.
Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій податкового органу щодо призначення перевірки задоволенню не підлягають.
При цьому слід зазначити, що якщо запит складено у відповідності до вимог чинного законодавства, у платника виникає обов`язок щодо надання витребуваної інформації та її документального підтвердження. У такому разі, діяльність податкового органу та його посадових осіб з складання та направлення запиту є лише службовою діяльністю посадових осіб податкового органу, спрямованою на отримання інформації, необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації.
18.12.2015 року Рішенням начальника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ТУ ДФС у Дніпропетровській області видано Наказ №1487 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства Фірма Вігі- Гарант.
У Наказі податковий орган посилається на п.п. 78.1.1 п.78.1, п. 78.2 ст.78 Податкового кодексу України щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість Товариства Фірма Віп-Гарант по взаємовідносинам із ТОВ Лідер-Трейд-Сервіс за період жовтень 2014 року, ТОВ Допомога-Дніпро 2007, ТОВ Верін Компані за період лютий 2015 року. ТОВ Едхаус Сістем за період березень 2015 року. ТОВ Зіллє Трейд за період квітень 2015 року. ТОВ МЗ Дніпросталь, ПАТ Інтерпайп НМТЗ. ТОВ Іюль, ТОВ Альтісофт плюс за період травень 2015 року, ТОВ Мерентал за період червень-липень 2015 року, по факту придбання товарів (робіт, послуг) та подальшої реалізації.
Так, відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Таким чином, правовими підставами для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, згідно пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, є:
1. виявлення податковим органом фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства (встановлюються за допомогою перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації);
2. ненадання платником податків відповіді на обов`язковий запит ДПІ.
Отже, податковий орган має право на звернення до платника податків з письмовим запитом про надання інформації.
Відповідно до пп.16.1.7 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.
Слід зазначити, що право податкового органу щодо направлення запиту кореспондується з обов`язком платника податків надати інформацію на такий запит.
Згідно із п.73.3 ст.73 ПК України, платник податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).
Підпунктом 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, встановлено інші строки надання відповіді на запит відповідача і цей строк становить 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Як вбачається з матеріалів справи, податковий орган на адресу позивача направляв письмові запити, в яких було зазначено про надання документів, підтверджуючих взаємовідносини позивача з контрагентами. В якості документального підтвердження податковим органом визначено у запиті перелік документів, які необхідно надати позивачу.
Позивач запитувану інформацію відмовився надавати, мотивуючи тим, що у запиті не зазначена підстава для надання такої інформації.
Таку відмову у ненаданні інформації на обов`язковий запит податкового органу суд вважає необґрунтованою з наступних підстав.
Як зазначено вище, у відповідності до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК, однією із підстав для проведення позапланової документальної перевірки є виявлення податковим органом фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства. Такі факти встановлюються за допомогою перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації. (Визначення «можливі» діяло на час направлення відповідного запиту).
Отже, такі факти встановлюються, зокрема, отриманням податкової інформації.
Відповідно до пп.14.1.171 п.14.1 ст.14 ПК України, податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію».
Згідно із ч.1 ст.16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Відповідно до пп. 72.1.5 п.72.1 ст.72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю.
Матеріалами справи підтверджено, що податковий орган використовував інформацію, що надійшла за результатами податкового контролю, отже, у податкового органу були належні законні підстави для проведення перевірки позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач мав правові підстави для направлення на адресу позивача відповідних запитів про отримання інформації.
З наведених вище правових положень вбачається, що податковий орган у порядку, визначеному законом, наділений правом надсилати платникам податків письмові запити про надання інформації (пояснень) та документальних підтверджень, якщо за результатами аналізу податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, та у випадку не надання або не надання у повному обсязі запитуваної інформації, ініціювати проведення перевірки шляхом винесення відповідного наказу.
Водночас пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 28.12.2014 №71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: - з 1 січня 2015 року на перевірки суб`єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; - з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.
Отже, законодавством запроваджено мораторій на проведення органами Державної фіскальної служби України перевірок у 2015-2016 роках на підприємствах з обсягом доходів менше 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік.
Судом встановлено, що відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємства від 26.02.2015 року дохід ТОВ «Фірма «Віп-Гарант» у 2014 році склав 24 814 126 грн.
Отже, з огляду на приписи пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, податковий орган мав правові підстави для призначення позапланової документальної перевірки.
Таким чином, з урахування норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про правомірність дій податкового органу щодо призначення перевірки.
Отже, суд приходить до висновку, що наказ №1487 від 18.12.2015 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Фірма «ВІП-ГАРАНТ» є правомірним та прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.
За положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Повний текст рішення згідно з вимогами частини 3 статті 243 КАС України складений 30 вересня 2019 року .

Суддя І.В. Юхно