Справа № 414/3227/19
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Справа № 414/3227/19 Провадження № 2-а/414/63/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Нагорянської О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до лейтенанта поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Гречишкіна Максима Віталійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Кремінського районного суду Луганської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського № 2 батальйону № 1 УПП в Луганській області Департаменту патрульної поліції Гречишкіна М.В. про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що постановою відповідача серії ЕАК № 1759300 від 17.11.2019 на нього було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до цієї постанови позивач 17 листопада 2019 року о 16:17 год., керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo» з реєстраційним номером НОМЕР_1 по вул. Визволителів та вул. Миру м. Рубіжне Луганської області не ввімкнув світловий покажчик повороту перед перестроюванням, а також перетнув дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), чим порушив вимоги п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України.

Проте вказана постанова, на думку позивача, є необґрунтованою, суперечить чинному законодавству та складена неналежним чином, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач зазначає, що 17 листопада 2019 року о 16:17 год. він керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo» з реєстраційним номером НОМЕР_1 по вул. Визволителів та вул. Миру в м. Рубіжне Луганської області. Попереду позивача рухалася вантажівка ЗІЛ 4333, водій якої здійснив різку зупинку без ввімкнення світлового покажчика повороту, у зв`язку з чим позивач, уникаючи аварійної ситуації, на виконання вимог п. 9.2 ПДР України увімкнув світловий покажчик повороту ліворуч та здійснив різкий обгін цього транспортного засобу, після чого на вимогу співробітника патрульної поліції здійснив зупинку свого транспортного засобу.

Крім того, на думку позивача, була порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки постанова стовного нього була винесена без розгляду справи по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було здійснено, також не була оголошена посадова особа, яка здійснювала розгляд справи. Позивач був позбавлений можливості надавати пояснення, свідки не заслуховувалися, клопотання не були вирішені. Сама постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача була складена за його відсутності в автомобілі патрульної поліції.

Таким чином, позивач просив визнати протиправною та скасувати винесену відповідачем постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1759300 від 17.11.2019, а також закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, вказавши, що дійсно рухаючись на своєму автомобілі у м. Рубіжне, одразу після проїзду перехрестя вулиць Миру та Визволителів на зелене світло, він здійснив обгін вантажного транспортного засобу, який рухався попереду нього та почав почав різко зупинятися, при цьому покажчик повороту позивач не ввімкнув. Також позивач зазначив, що відповідач поводив себе некоректно та не надав йому можливості пояснити причину порушення. Пізніше, відповідаючи на питання головуючого щодо зазначених у позові обставин про ввімкнення покажчику повороту, позивач зазначив, що не пам`ятає точно, чи вмикав його.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому також зазначив, що позовні вимоги не визнає і просив долучити в якості доказу відеоматеріали правопорушення ОСОБА_1 , а саме диск із відеозаписами з місця правопорушення.

Заслухавши позивача, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАК № 1759300 від 17.11.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, водій ОСОБА_1 17 листопада 2019 року о 16:17 год., керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Визволителів та вул. Миру м. Рубіжне Луганської області, не ввімкнув світловий покажчик повороту перед перестроюванням, а також перетнув дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія), чим порушив вимоги п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У зв`язку з цим поліцейським № 2 батальйону № 1 УПП в Луганській області Департаменту патрульної поліції Гречишкіним Максимом Віталійовичем була винесена вказана постанова, згідно з якою на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. У постанові зазначається, що до неї додається відео з боді-камери ВВ-000149 (а.с. 8).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» № 6 від 24.06.1988 орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» № 1306 від 10.10.2001, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав суду DVD-R диск із відеозаписами з камер патрульної поліції (а.с. 15), які було досліджено в судовому засіданні, та з яких вбачається, що позивач, здійснюючи обгін (тобто перестроювання виїзд із займаної смуги із збереженням початкового напрямку руху) вантажівки, що рухалася попереду нього, не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, перетнувши при цьому суцільну лінію.

Таким чином, суд вважає, що наданими відеозаписами зафіксовано факт порушення позивачем вимог п. 9.2 (б) ПДР України, будь-яких протиріч під час дослідження цих доказів щодо наявності в діях позивача складу відповідного адміністративного правопорушення не виявлено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 3 ст. 14 Закону України «Про Національну поліцію» остання використовує технічні засоби, засоби фото- та відеофіксації, засоби фіксації звуку під час документування обставин скоєння злочинів та інших правопорушень, в тому числі й в громадських місцях, а також дій працівників Національної поліції під час виконання ними покладених на них завдань.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015.

За приписами пункту 5 розділу IV цієї Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно з пп. 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 4 розділу ІІ та п. 1 розділу ІІІ цієї Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Отже, зазначеними нормативно-правовими актами передбачена можливість поліції застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеореєстратори.

Суд критично оцінює пояснення позивача щодо різкої зупинки вантажівки, яка рухалася попереду нього, оскільки з досліджених відеозаписів вбачається, що вантажівка продовжувала рух і після її обгону позивачем. Крім того, вказана позивачем обставина жодним чином не звільняла його як водія транспортного засобу від обов`язку виконувати правила дорожнього руху та ввімкнути світловий покажчик повороту відповідного напрямку під час здійснення обгону іншого автомобіля. Також суд критично оцінює зазначені у позовній заяві обставини щодо ввімкнення позивачем лівого покажчика повороту під час здійснення обгону цієї вантажівки, оскільки це повністю спростовується дослідженими відеозаписами, з яких вбачається, що будь-який покажчик повороту в цей момент позивач не вмикав. Крім того, одразу після зупинки працівниками поліції транспортного засобу позивача останній, спілкуючись по телефону, сам вказав у відповідь на запитання співрозмовника, що причиною зупинки його автомобіля стало те, що він не ввімкнув поворот. Також позивач у вступній промові у судовому засіданні першочергового визнавав, що не ввімкнув світловий покажчик повороту під час здійснення обгону вантажівки, а пізніше також визнав це під час перегляду відповідного відеозапису, наданого відповідачем.

Версію позивача, яка полягає у тому, що його дії були вчинені з метою уникнення аварійної ситуації, суд розцінює як обраний позивачем спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Суд також вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що відповідачем була порушена процедура розгляду справи і остання по суті на розглядалася. Так, із досліджених відеозаписів, наданих відповідачем, вбачається, що останній оголошував посадову особу, якою розглядалася справа, роз`яснювалися причина зупинки та зміст інкримінованого правопорушення, досліджувався відеозапис, на якому було зафіксоване правопорушення. Також позивачу були роз`яснені його права і надавалася можливість давати пояснення, у той же час будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, позивачем не заявлялося. Позивач під час розгляду справи вк азував про те, що його права йому зрозумілі. По завершенню розгляду справи відповідачем було оголошено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, копія якої була вручена позивачу.

Щодо посилання позивача на складення постанови про накладення адміністративного стягнення за його відсутності (на що позивач звертав увагу суду як у позовній заяві, так і під час дослідження відеозаписів у судовому засіданні) суд наголошує, що діючий Кодекс України про адміністративні правопорушення не встановлює обов`язку відповідача складати постанову у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В частині забезпечення прав позивача щодо участі останнього у розгляді справи та оголошення йому постанови, яка була винесена за результатами такого розгляду, вимоги діючого законодавства, на думку суду, відповідачем були дотримані належним чином.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, суд вважає правомірними дії відповідача під час розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, а винесену відповідачем постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною, а отже суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні зазначеного адміністративного позову та залишення оскаржуваної постанови без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72-77, 79, 229, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 )до лейтенанта поліції роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Гречишкіна Максима Віталійовича (ідентифікаційний код 37991110; місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8)про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також залишити без змін постанову відповідача серії ЕАК № 1759300 від 17.11.2019 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя І.Г. Безкровний