Справа № 205/5931/19
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

25.11.2019 Єдиний унікальний номер 205/5931/19
Єдиний унікальний номер 205/5931/19
Провадження № 2а/205/133/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку термінової справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Кіровоградській області лейтенанта поліції Боброва Владислава Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2019 року позивач поштою направив до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська адміністративний позов до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Кіровоградській області лейтенанта поліції Боброва В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду 09 липня 2019 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року адміністративний позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у справі в порядку термінової адміністративної справи.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 20 червня 2019 року постановою в справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 22.5 ПДР України «перевезення негабаритного вантажу без машини супроводу та не за маршрутом», за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Вважає вказану постанову винесено незаконно, не обґрунтовано та безпідставно з порушенням вимог чинного законодавства України. Позивач вважає, що порушень ПДР з його боку не було, оскільки при розгляді справи інспектор вимірювання автомобіля на відповідному габаритно-ваговому контрольному пункті не проводив. Пункт 22.5 передбачає спеціальні правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т), або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Позивач у своєму позові просив суд скасувати постанову серії ЕАВ № 1250027 від 20 червня 2019 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачеві у встановленому законом порядку направлено копію ухвали про прийняття позову до розгляду суду та відкриття провадження у справі, судову повістку та адміністративний позовом, з доданими до нього матеріалами, який надав до суду відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що під час патрулювання 20 червня 2019 року було виявлено порушення позивачем ПДР: водій вантажного автомобіля MAN TGX 28.540, номер держреєстрації НОМЕР_1 , з напівпричепом ВЕСТТ НОМЕР_2 , номер держреєстрації НОМЕР_3 , на 17 км. автодороги М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» перевозив великогабаритний вантаж, чим порушив п. 22.5 ПДР, після чого інспекторами було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Однак, при перевірці документів було встановлено, що водій здійснював перевезення великогабаритного вантажу без автомобіля супроводу та прикриття. Зазначив, що стороною позивача не надано жодного доказу, що спростовує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 червня 2019 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у Кіровоградській області лейтенантом поліції Бобровим В.В відносно ОСОБА_1 було винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії ЕАВ № 1250027 від 20 червня 2019 року, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП (а.с. 5).

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 20 червня 2019 року о 23 годині 23 хвилині на 17 км. автомобільної дороги М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», керуючи транспортним засобом MAN TGX 28.540, номер держреєстрації НОМЕР_1 , з напівпричепом ВЕСТТ НОМЕР_2 , номер держреєстрації НОМЕР_3 , перевозив вантаж, габарити якого перевищують ширину 2,6 м та висоту 4 м., без супроводження автомобілем прикриття, чим порушив вимогу п. 22.5 ПДР (а.с. 5).

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у відповідача існувало переконання про порушення позивачем ПДР України.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а саме: порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Під час розгляду справи встановлено, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано в оскаржуваній позивачем постанові.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Як вбачається з описової частини оскаржуваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил перевезення негабаритного вантажу, а саме за відсутність автомобіля супроводу та відхилення від маршруту.

Відповідно до ч. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

Так ПДР відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Як вбачається з матеріалів справи, як на обґрунтування своїх позовних вимог позивач додає до позову копію реєстраційного талона на автомобіль та спеціалізований напівпричіп (а.с. 6), копію паспорту (а.с. 7), а також копію дозволу № 53 НГ (а.с. 8), зі змісту якого вбачається, що транспортному засобу MAN TGX 28.540, номер держреєстрації НОМЕР_1 , з причепом ВЕСТТ 930018, номер держреєстрації НОМЕР_3 , дозволено перевезення техніки, параметри яких не перевищують довжину 22 метри, ширину 3,75 метри, висоту 4,49 метри, загальну вагу автопоїзду з вантажем 40 тон, виступ вантажу за задній габарит 3,00 метри із супроводженням автомобілем прикриття марки FIAT NUOVO DOBLO, номер держреєстрації НОМЕР_4 ; FORD TRANSIT, номер держреєстрації НОМЕР_5 . При цьому відповідачем складено постанову саме за перевезення вантажу, який перевищував допустимі габарити, та без автомобілів супроводу.

Оскаржувана постанова містить дані, що окрім вантажу, який перевищував допустимі габарити, позивач здійснював перевезення негабаритного вантажу без супроводження автомобілем прикриття, зазначеним у дозволі № 53 НГ від 29 травня 2019 року. Позивач зазначає, що потреби у автомобілях супроводу не було, з даним твердженням суд не погоджується, оскільки у самому дозволі чітко зазначено, що перевезення вантажу має здійснюватися із супроводженням автомобілем прикриття марки FIAT NUOVO DOBLO, номер держреєстрації НОМЕР_4 ; FORD TRANSIT, номер держреєстрації НОМЕР_5 , чого дотримано не було.

Разом з тим, позивач у своєму позові зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такому обов`язку суб`єкта владних повноважень протиставляється ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язок кожної сторони, у тому числі і позивача, довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду № 760/2846/17 від 14 березня 2018 року, де вказано, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Також ОСОБА_1 наголошує у позовній заяві, що відповідно до положень ч. 4 ст. 77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. При тому, позивач не надає жодних доказів, які б дали підстави стверджувати, що фактичні обставини, викладені відповідачем в оскаржуваній постанові від 20 червня 2019 року, не мали місця. Тобто, суд вбачає, що позивач, у порушення приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, що само по собі є зловживанням правами.

Разом з тим, суд зауважує, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з 01 січня 2019 року перебувало 19 адміністративних позовів ОСОБА_1 про скасування постанов інспекторів Управління патрульної поліції у Кіровоградській, Миколаївській, Вінницькій, Київській та Дніпропетровській областях про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ст. 132-1 КУпАП, що свідчить про свідоме невиконання позивачем вимог ПДР та ЗУ «Про дорожній рух», його недбале ставлення, яке виражається у систематичному недотриманні позивачем як учасником дорожнього руху, правил перевезення великогабаритних вантажів.

Крім того, слід зазначити, що відповідач є посадовою особою, який виконує повноваження, делеговані йому державою, при здійсненні своїх службових повноважень не має упередженості і наміру притягувати до адміністративної відповідальності осіб, які не скоюють відповідні адміністративні правопорушення, сумніви щодо його компетентності у суду відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Позивач при поданні адміністративного позову до суду був звільнений від сплати судового збору, у задоволенні позовних вимог йому відмовлено, тому судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 251, ч. 3 ст. 283 КУпАП, ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) у задоволенні позовних вимог до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Кіровоградській області лейтенанта поліції Боброва Владислава Володимировича (місце роботи: 25030, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, буд. 22-Б) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.

Суддя: О.С. Приходченко