Справа № 420/5844/19
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5844/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Марина П.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради, голови Тарутинської селищної ради Куруч Івана Івановича, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради, голови Тарутинської селищної ради Куруч Івана Івановича, за участю третьої особи ОСОБА_2 , в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області щодо не розгляду на пленарному засіданні селищної ради питань поданих в порядку місцевої ініціативи від 24.06.2019 року та зобов`язати їх розглянути;

- визнати протиправною бездіяльність голови Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області Куруча Івана Івановича щодо не включення в порядок денний сесії ради питань поданих в порядку місцевої ініціативи від 24.06.2019 року та зобов`язати включити їх до порядку денного пленарного засідання сесії Тарутинської селищної ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 червня 2019 року разом з жителем селища Тарутине Одеської області Павловим О.С. та іншими 118 мешканцями громади, в порядку місцевої ініціативи, звернулися до голови Тарутинської селищної ради Куручу І.І. щодо розгляду та ухвалення рішення на черговому пленарному засіданні Тарутинської селищної ради з питань:

1. Про поділ земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0292, площею 0,0826 га, що за адресою смт АДРЕСА_1 на дві ділянки: перша, що під будівлею автостанції з урахуванням обслуговування площею 0,02 га; друга, що не занята будівлею автостанції площею 0,0626 га.

2. Про надання другої земельної ділянки, що не занята будівлею автостанції, за адресою: АДРЕСА_1 , вул. Центральна, 63 площею 0,0626 га статусу майдан землі загального користування.

Однак, відповідно до відповіді Тарутинської селищної ради від 25.06.2019 року, у розгляді зазначених питань відмовлено з причини не виконання вимог Статуту територіальної громади селища Тарутине, без зазначення що саме.

Також, позивач зазначає, що з урахуванням письмової форми подання до Тарутинської селищної ради пропозицій та не обов`язковість попереднього обговорювання їх на зборах, вказує на хибність ствердження відповідача про порушення позивачем та жителями громади вимог Статуту. Разом з тим, не виконання вимог Закону щодо обов`язковості розгляду питань на пленарному засіданні селищної ради, внесених в порядку місцевої ініціативи вказує на протиправну бездіяльність як Тарутинської селищної ради так і її очільника голови Куруча І.І.

Позивач вважає, що вказана відмова є надуманою, незаконною, що порушує права позивача та інших жителів громади на участь у місцевому самоврядуванні.

Від відповідача Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області 13.11.2019 року надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Відповідач зазначає, що порядок внесення місцевої ініціативи на розгляд ради визначається ст. 9 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 22 Статута територіальної громади селища Тарутине з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». У зв`язку з тим, що не були виконані вимоги передбачені Статутом територіальної громади селища Тарутине та питання щодо земельних ділянок вул. Центральна, 63 смт. Тарутине (Автостанція), що вказані в місцевій ініціативі, знаходяться на розгляді в Тарутинському районному суді, Тарутинська селищна рада відмовила у внесенні місцевої ініціативи на засідання ради.

Відповідач голова Тарутинської селищної ради Куруч Іван Іванович не скористався свої правом подання відзиву на позов.

14.11.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що на даний час в Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області відсутній Порядок, яким би прописувалися дії щодо внесення та розгляд питань за місцевою ініціативою, тому що ніколи не приймався та не затверджувався. Тому, ствердження відповідача щодо наявності встановленої вимоги до підписантів та збору підписів, саме за місцевою ініціативою громади селища Тарутине, на думку позивача є хибним. З урахуванням відсутності затвердженого Порядку внесення та розгляду місцевих ініціатив громади селища Тарутине, позивач та іншими 118 жителями в письмовій формі була направлена до Тарутинської селищної ради пропозиція щодо розгляду на засіданні ради ініційованих питань. Частиною 3 ст. 22 Статуту визначено, що місцева ініціатива члена територіальної громади може попередньо обговорюватися на загальних зборах громадян за місцем проживання. Позивач зазначає, що поняття «може» вказує на можливість, а не обов`язковість попереднього обговорювання ініційованого питання на загальних зборах громадян. Тому ствердження відповідача про необхідність попереднього обговорювання ініційованого питання на загальних зборах є хибним, порушенням Статуту та права позивача. Також позивач зазначає, що розгляд справ в Тарутинському районному суді Одеської області ніяким чином не впливали на обов`язковий, у відповідності до ч.3 ст. 9 Закону, розгляд ініційованих питань на засіданні ради.

14.11.2019 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 надійшли пояснення до позову та відповідь на відзив, в якому зазначає, що підтримує обставини, якими позивач обґрунтував свої вимоги, але не згоден з запереченнями Тарутинської селищної ради, викладеними у відзиві на позов. Також зазначає, що в Тарутинській селищній раді умисно відсутній Порядок, яким регламентується внесення питань до розгляду за місцевою ініціативою, тому він з іншими жителями письмово звернулися до відповідачів з визначеною пропозицією у відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону та ст. 22 Статуту територіальної громади селища Тарутине, норма останнього якого не передбачає обов`язковість розгляду ініційованих питань на загальних зборах громадян. Разом з тим, у разі відсутності затвердженого відповідачем Порядку внесення та розгляд питань за місцевої ініціативою відсутня і форма підписного листа, в якому зазначаються вимоги до дописувачів. Тому ствердження відповідача щодо порушення вимог Статуту при зверненні жителями громади до відповідача з пропозиціями в порядку місцевої ініціативи є хибними. Також, на думку третьої особи ОСОБА_3 , хибними є ствердження відповідача щодо неможливості розгляду ініційованих питань у зв`язку з розглядом Тарутинським районним судом справ пов`язаних з земельною ділянкою зазначеною в пропозиціях, оскільки в них йшла мова про розгляд на пленарному засіданні Тарутинської селищної ради та ухвалення рішення щодо поділу земельної ділянки та надання їй статусу майдану, а не скасування попередніх рішень селищної ради.

Ухвалою суду від 25.10.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

Позивачем, до суду 03.12.2019 року надано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідачем, до суду 18.11.2019 року надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Тарутинської селищної ради. Також в клопотанні зазначено, що відповідач ОСОБА_4 знаходиться на лікарняному, у зв`язку з чим не може з`явитися в судове засідання 03.12.2019 року.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , 03.12.2019 року надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача, до суду 03.12.2019 року не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

У зв`язку з відсутністю потреби заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 24.06.2019 року мешканцями селища Тарутине, в тому числі ОСОБА_1 , ініційоване звернення до голови Тарутинської селищної ради Куруча І.І., голови комісії з питань регламенту та депутатської етики і законності Тарутинської селищної ради Сібова В.П., голови комісії з питань регулювання земельних питань Тарутинської селищної ради Кахчі В.Б., депутатів Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, щодо розгляду питань та ухвалення рішення за місцевою ініціативою. (а.с. 6-9).

Як вбачається з тексту звернення, мешканців селища Тарутине та Тарутинського району обурило розміщення на привокзальній площі орендарем земельної ділянки тимчасової споруди для торгівлі, а тому для забезпечення громадського порядку, функціонування автостанції, як суб`єкта надання автостанційних послуг та встановлення правових підстав щодо загального користування земельною ділянкою, вони просять в порядку місцевої ініціативи відповідно до ст. 9 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україїні», ст. 22 Статуту Тарутинської територіальної громади селища Тарутине, ст. 12, 79-1 ЗКУ розглянути питання та ухвалити рішення на черговому пленарному засіданні Тарутинської селищної ради:

1. Про поділ земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0292, площею 0,0826 га, що за адресою АДРЕСА_1 на дві ділянки: перша, що під будівлею автостанції з урахуванням обслуговування площею 0,02 га; друга, що не занята будівлею автостанції площею 0,0626 га.

2. Про надання другої земельної ділянки, що не занята будівлею автостанції, за адресою: АДРЕСА_1 , вул. Центральна, 63 площею 0,0626 га статусу майдан землі загального користування.

Листом від 25.06.2019 року №620/02-12, за підписом Тарутинського селищного голови Куруча І.І., Тарутинська селищна рада повідомила мешканців селища Тарутине, що у зв`язку з тим, що мешканцями не виконані всі вимоги передбачені Статутом територіальної громади селища Тарутине та питання, щодо земельних ділянок вул. Центральна, 63 смт. Тарутине (Автостанція), що вказані в місцевій ініціативі, знаходяться на розгляді в Тарутинському районному суді, Тарутинська селищна рада відмовляє у винесенні місцевої ініціативи на засідання ради. (а.с. 10).

Позивач не згоден з відмовою, викладеною у листі Тарутинської селищної ради від 25.06.2019 року №620/02-12, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Право громадян на участь у місцевому самоврядуванні закріплено в статті 3 цього Закону, відповідно до якої громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад. Будь-які обмеження права громадян України на участь у місцевому самоврядуванні залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території, за мовними чи іншими ознаками забороняються.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до приписів статті 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україїні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Територіальні громади в порядку, встановленому законом, можуть об`єднуватися в одну сільську, селищну, міську територіальну громаду, утворювати єдині органи місцевого самоврядування та обирати відповідно сільського, селищного, міського голову. Територіальні громади села, селища, міста, що добровільно об`єдналися в одну територіальну громаду, можуть вийти із складу об`єднаної територіальної громади в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» загальні збори громадян за місцем проживання є формою їх безпосередньої участі у вирішенні питань місцевого значення. Рішення загальних зборів громадян враховуються органами місцевого самоврядування в їх діяльності. Порядок проведення загальних зборів громадян за місцем проживання визначається законом та статутом територіальної громади.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» члени територіальної громади мають право ініціювати розгляд у раді (в порядку місцевої ініціативи) будь-якого питання, віднесеного до відання місцевого самоврядування.

Порядок внесення місцевої ініціативи на розгляд ради визначається представницьким органом місцевого самоврядування або статутом територіальної громади з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Місцева ініціатива, внесена на розгляд ради у встановленому порядку, підлягає обов`язковому розгляду на відкритому засіданні ради за участю членів ініціативної групи з питань місцевої ініціативи.

Рішення ради, прийняте з питання, внесеного на її розгляд шляхом місцевої ініціативи, обнародується в порядку, встановленому представницьким органом місцевого самоврядування або статутом територіальної громади.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 10 вказаного Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Стаття 19 цього Закону визначає, що з метою врахування історичних, національно-культурних, соціально-економічних та інших особливостей здійснення місцевого самоврядування представницький орган місцевого самоврядування на основі Конституції України та в межах цього Закону може прийняти статут територіальної громади села, селища, міста.

Статут територіальної громади підлягає державній реєстрації в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань.

Підставою для відмови в державній реєстрації статуту територіальної громади може бути його невідповідність Конституції та законам України. Відмова в реєстрації статуту територіальної громади може бути оскаржена в судовому порядку.

Судом встановлено, що Статут Територіальної громади селища Тарутине затверджений рішенням сесії Тарутинської селищної ради Одеської області від 20.07.2004 року № 140 ХХ!У та зареєстрований Тарутинським райуправлінням юстиції Одеської області. (а.с. 43)

Відповідно до статті 22 Статуту члени територіальної громади мають право ініціювати розгляд у раді (в порядку місцевої ініціативи) будь-якого питання, віднесеного до відання місцевого самоврядування/ місцева ініціатива/.

Місцева ініціатива це викладена в письмовій формі пропозиція про необхідність розгляду питання й ухвалення рішення або внесення у відповідну раду проекту нормативно правового акту з питань, віднесених до її компетенції.

Місцева ініціатива члена територіальної громади може попередньо обговорюватися на загальних зборах громадян за місцем проживання. За результатом обговорення питання на загальних зборах обирається житель або ініціативна група жителів, яким доручається розробити проект рішення з даного питання, довести до відома селищного голови рішення загальних зборів з пропозицією.

Судом встановлено, що однією з підстав для відмови у винесенні місцевої ініціативи на засідання ради було не виконання вимог передбачених Статутом територіальної громади селища Тарутине.

В листі від 25.06.2019 року №620/02-13, відповідач посилається на ч. 2, 3 ст. 22 Статуту та зазначає, що місцева ініціатива може попередньо обговорюватися на загальних зборах громадян, де за результатом обговорення обирається житель або ініціативна група жителів, яким доручається розробити проект рішення з даного питання, довести до відома селищного голови рішення загальних зборів з пропозицією. У випадку створення ініціативної групи зборами громадян, рішенням громадських слухань, членами громадської організації чи органом самоорганізації населення, до заяви про створення ініціативної групи додається витяг з протоколу проведення відповідних зборів з особистими даними та підписами учасників зборів.

Проте, викладені в листі Татрутинської селищної ради від 25.06.2019 року №620/02-13 висновки суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядок внесення місцевої ініціативи на розгляд ради визначається представницьким органом місцевого самоврядування або статутом територіальної громади з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

В свою чергу, судом встановлено, що Тарутинська селищна рада Одеської області затвердила Статут, відповідно до приписів статті 22 якого члени територіальної громади мають право ініціювати розгляд у раді (в порядку місцевої ініціативи) будь-якого питання, віднесеного до відання місцевого самоврядування/ місцева ініціатива/. Також стаття 22 Статуту містить положення про те, що місцева ініціатива члена територіальної громади може попередньо обговорюватися на загальних зборах громадян за місцем проживання, за результатом якого обирається житель або ініціативна група жителів, яким доручається розробити проект рішення з даного питання, довести до відома селищного голови рішення загальних зборів з пропозицією.

Разом з тим, положення Статуту територіальної громади селища Тарутине не містить обов`язку попереднього обговорення місцевих ініціатив на загальних зборах, натомість вказує на можливість проведення таких заходів. Доказів того що відповідачем прийнятий та узгоджений будь-який інший документ, який встановлює детальний порядок звернення до Тарутинської селищної ради Одеської області з місцевою ініціативою відповідачем до суду не надано.

При цьому, судом встановлено, що мешканці селища Тарутине, в тому числі підписант Слободчиков ОСОБА_5 . ОСОБА_6 ., звернулись до відповідача саме з викладеною в письмовій формі пропозицією щодо розгляду певного питання, що не суперечить ані Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ані Статуту територіальної громади селища Тарутине.

Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідача, як на підставу відмови у винесенні місцевої ініціативи на засідання ради, на те, що питання, щодо земельних ділянок вул. АДРЕСА_1 , 63 смт. Тарутине (Автостанція) знаходяться на розгляді в Тарутинському районному суді, оскільки відповідно до пунктів 34 та 41 ч. 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відносяться: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами. При цьому, розгляд спорів в Тарутинському районному суді щодо зазначеної ділянки, зазначеної в місцевій ініціативі не є перешкодою у винесення пропозиції для розгляду на засідання ради, та прийняття рішення в порядку передбаченому ч.4 ст. 9 та ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За таких обставин, суд вважає відмову відповідача у винесенні місцевої ініціативи на розгляд засідання ради протиправною, проте оскільки місцева ініціатива не була включена до порядку денного пленарного засідання, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області щодо не розгляду на пленарному засіданні селищної ради питань поданих в порядку місцевої ініціативи від 24.06.2019 року та зобов`язання їх розглянути задоволенню не підлягають з підстав передчасності їх заявлення.

Разом з тим, відповідно до п.8) ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» селищний голови скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Однак, голова Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області Куруч Іван Іванович протиправно відмовив у внесенні на розгляд на засідання ради місцевої ініціативи, та як наслідок протиправно не включив її в порядок денний пленарного засідання Тарутинської селищної ради, а тому позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльність голови Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області Куруча Івана Івановича щодо не включення в порядок денний сесії ради питань поданих в порядку місцевої ініціативи від 24.06.2019 року та зобов`язання їх включити підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-244, 246, 250, 255, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради, голови Тарутинської селищної ради Куруч Івана Івановича, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність голови Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області Куруча Івана Івановича щодо не включення в порядок денний сесії ради питань поданих в порядку місцевої ініціативи від 24.06.2019 року.

Зобов`язати голову Тарутинської селищної ради Куруча Івана Івановича включити в порядок денний сесії Тарутинської селищної ради питань поданих в порядку місцевої ініціативи від 24.06.2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

Відповідач: Тарутинська селищна рада Одеської області (, 68500, Одеська область, смт. Тарутине, вул. Красна, 201);

Відповідач: Голова Тарутинської селищної ради Куруч Іван Іванович (, 68500, Одеська область, смт. Тарутине, вул. Красна, 201);

Третя особа: ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 )

Суддя П.П.

ОСОБА_7