Справа № 813/955/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10212/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року, ухвалене суддею Крутько О.В. у м.Львові, у справі № 813/955/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 , до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Львівської міської ради, про визнання дій протиправними, зобов"язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 , до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Львівської міської ради, про визнання дій протиправними, зобов"язання до вчинення дій задоволено.

За наслідками апеляційного перегляду справи № 813/955/18 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2019 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року залишено без змін.

28 травня 2019 року ОСОБА_2 на адресу Львівського окружного адміністративного суду скеровано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, яка надійшла до суду 04 червня 2019 року та зареєстрована за вх.№19363.

Додатковим судовим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року стягнуто з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 законного представника ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану ухвалу відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що стороною позивача не надано детального опису виконаних адвокатом робіт, затраченого часу, обсягу наданих послуг та виконаних робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відмовити з наступних підстав.

За правилами частини першої ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною другою цієї статті визначено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас нормами частини сьомої цієї статті визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом статті 244 КАС України одним із питань, які вирішує суд при ухваленні рішення, є те, як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 5 частини першої статті 244 Кодексу).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат (пункт 2 частини п`ятої статті 246 КАС України), а в разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат (пункт 4 частини шостої статті 246 КАС України).

Тобто, за правилами статей 244, 246 КАС України питання щодо розподілу судових витрат має бути вирішеним при ухваленні рішення у справі. Водночас, суд може і повинен вирішувати це питання в межах та на підставі тих документів, які є в матеріалах справи на момент ухвалення рішення у справі. Якщо за таких умов суд цього не зробив, є підстави для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат відповідно до статті 252 КАС України.

За такого правового регулювання представник позивача мала право на звернення до суду із заявою про винесення додаткового рішення у цій справі, за умови, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Водночас виконання правового припису щодо прийняття додаткового судового рішення у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, можливе за наявності обставин щодо цього питання, які передують прийняттю судом кінцевого рішення у справі, щодо якого слід прийняти додаткове судове рішення.

Аналіз наведених положень процесуального закону у їх системному взаємозв`язку і в контексті заявлених представником позивача вимог про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, шляхом ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 252 Кодексу дає підстави для висновку, що насамперед слід звернути увагу на те, що такий механізм виправлення чи усунення допущеного судом не вирішення таких вимог при ухваленні рішення передбачає, що питання, які не вирішив суд, ухваливши рішення, яким закінчено розгляд справи, повинні існувати на дату його ухвалення, відповідно до процесуального закону суд мав їх вирішити і результат їх вирішення мав би бути відображений в тексті ухваленого рішення (зокрема в резолютивній його частині).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 жовтня 2018 року (справа №826/2266/16), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

У заяві про ухвалення додаткового рішення у справі вказано, що позивачем понесено 12000,00 грн витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, та додано документи на підтвердження зазначених витрат: копія акту від 25 січня 2019 року наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 02 лютого 2018 року; квитанції до прибуткового касового ордера №52 від 27.10.2018, №27 від 02.02.2018, №43 від 02.07.2018, довідки адвоката від 02.02.2018, від 02.07.2018, від 27.10.2018.

Однак, з матеріалів справи слідує, що законний представник позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції порушувала питання про стягнення з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, однак протягом визначеного ч.7 ст. 139 КАС України не надавала з цього приводу достатніх доказів.

Так, заявником у судовому засіданні, які відбулось 24 січня 2019 року, долучено лише прибуткові касові ордери №52 від 27.10.2018, №43 від 02.07.2018, №27 від 02.02.2018 та квитанції до них. В матеріалах справи також наявна копія договору, укладеного між представником позивача та адвокатом від 02.02.2018 №б/н. Інших доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, в тому числі таких, на підставі яких судом можуть бути дослідженні обставини пов`язаності цих витрат на правничу допомогу з розглядом даної справи та встановити їх обгрунтованість та пропорційність до предмета спору, обсягу виконаних робіт тощо, на час розгляду справи суду надані не були, відтак суд не міг вирішити питання про такі судові витрати у рішенні від 24 січня 2019 року.

Слід зазначити, що долученний до заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених на правничу допомогу, доказ акт виконаних робіт за Договором про правову допомогу б/н від 02.02.2018, укладеним між адвокатом Яцуляк Тарасом Романовичем та ОСОБА_2 , датований 25 січня 2019 року, відтак представник позивача не була позбавлені можливості надати вказаний документ протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття додаткового рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених ч.7 ст.139 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року у справі № 813/955/18 скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 813/955/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 , до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Львівської міської ради, про визнання дій протиправними, зобов"язання до вчинення дій залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Постанова складена в повному обсязі 23.12.2019.