Справа № 240/11815/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030600
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Чуднівської районної адміністрації Житомирської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:
- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні їй щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі, для покриття витрат на проживання як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує її права та права її сім`ї;
- зобов`язати відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату її родині щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з дати звернення у вересні 2019 року.
В обґрунтування позову вказано, що на виконання рішень судів, її та її родину було взято на облік як тимчасово переміщених осіб, включено до реєстру внутрішньо переміщених осіб та видано довідки про підтвердження відповідного статусу. Вона зверталась до Управління праці та соціального захисту населення Чуднівської районної адміністрації Житомирської області із заявою на отримання адресної допомоги, проте рішенням комісії №18 від 17.09.2019 у призначенні допомоги відмовлено. Оскаржуване рішення відповідача позивач вважає незаконним та таким, що порушує права її сім`ї, а тому просила позов задовольнити.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у строк, визначений ч.5 ст.162, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та встановлений ухвалою суду від 26.11.2019 року надіслав відзив на адміністративний позов.
У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
За заявою ОСОБА_1 рішенням комісії з розгляду питань пільг, соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, призначення громадянам житлових субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 17.09.2019 №18 відмовлено у призначенні адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у зв`язку з тим, що заявниця з 2012 року проживала в м.Чуднів, тобто до початку тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим (а.с.17).
Після отримання вказаного рішення позивач звернулась до Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації зі скаргою на дії службових осіб Управління праці та соціального захисту населення Чуднівської районної адміністрації Житомирської області (а.с.18-19).
Листом від 22.10.2019 Департамент праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації повідомив, що хоча позивач та її родина взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, однак проживають у м.Чуднів з 2012 року, а тому підстав для призначення адресної допомоги не має (а.с. 20).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до ст.1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону на момент їх виникнення.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок №505).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
Абзацами 1, 5 пункту 3 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).
Рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 у справі №240/809/19 та від 26.07.2019 у справі №240/7952/19, які набрали законної сили, встановлено факт проживання сім`ї позивача в м.Сімферополь АР Крим з 12.07.2007 та зобов`язано управління праці прийняти рішення про взяття членів сім`ї Зейтулаєвих на облік як внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку з отриманням статусу внутрішньо переміщених осіб у позивача та її сім`ї з`явилось право на отримання адресної допомоги.

Однак відповідачем на звернення позивача відмовлено у наданні такої допомоги з посиланням на той факт, що позивач та її родина проживали у місті Чуднів з 2012 року. той факт, що позивач та її родина проживали у місті Чуднів з 2012 року.

Вказані доводи відповідача суд вважає безпідставними, оскільки ні під час розгляду справ про встановлення статусу внутрішньо переміщеної особи, ні під час розгляду даного спору відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування своїх доводів.

Крім того, відповідач відмовляючи у призначенні вказаної допомоги рішенням комісії з розгляду питань пільг, соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, призначення громадянам житлових субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 17.09.2019 №18 не наводить жодної норми, що передбачає відмову у призначенні адресної допомоги.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Відповідно до частин 2, 3 статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" Україна повинна вживати всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

У пп.2,12 Рекомендацій Rec(2006)6 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо внутрішньо переміщених осіб (ухвалено Комітетом міністрів Ради Європи на 961-му засіданні заступників міністрів 5 квітня 2006 року) вказано: внутрішньо переміщені особи не повинні зазнавати дискримінації через їхнє переміщення. Держави-члени повинні вжити належних та ефективних заходів для забезпечення рівного ставлення до внутрішньо переміщених осіб. У результаті цього може виникнути зобов`язання розглянути питання щодо особливого поводження з внутрішньо переміщеними особами з огляду на їхні потреби; внутрішньо переміщені особи згідно з ЄКПЛ мають право на добровільне, безпечне та гідне переселення до іншої частини країни.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказано, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права від 16 грудня 1966 року, Європейській соціальній хартії (переглянутій) від 03 травня 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні адресної допомоги позивачу та її сім`ї як внутрішньо переміщеним особам, а тому останні мають право на отримання допомоги як внутрішньо переміщені особи.

З урахуванням викладеного, з метою належного захисту прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача призначити та виплатити з вересня 2019 року ОСОБА_1 та членам її сім`ї допомогу як внутрішньо переміщеним особам на проживання.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, про, що свідчить квитанція №100 від 20.11.2019 (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Чуднівської районної адміністрації Житомирської області сплаченого судового збору у сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Чуднівської районної адміністрації Житомирської області (вул.Житомирська,15, м.Чуднів, Житомирська обл., 13200, ) №18 від 17.09.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_3 Актемівні ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Чуднівської районної адміністрації Житомирської області призначити та здійснити виплату ОСОБА_3 Актемівні та її родині щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з дня звернення за її призначенням.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Чуднівської районної адміністрації Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва