Справа № 160/13107/19
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши в м. Дніпрі заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, третя особа - відділ реклами Кам`янської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині,-
23.12.2019 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, третя особа - відділ реклами Кам`янської міської ради, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 443 від 18.12.2019 "Про проведення демонтажу рекламних засобів у м. Кам`янському" в частині демонтажу окремо розташованих рекламних засобів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (дозволи № 6, 7, 8, 9, 10, 38, 62, 63, 64, 66, 67, 97).
Разом з позовною заявою Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить:
- зупинити дію рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 443 від 18.12.2019 "Про проведення демонтажу рекламних засобів у м. Кам`янському" в частині демонтажу рекламних засобів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;
- заборонити до винесення судом рішення по справі виконавчому комітету Кам`янської міської ради або будь-якій іншій особі вчиняти дії щодо демонтажу належних фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 рекламних засобів.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову було зазначено, що рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 443 від 18.12.2019 "Про проведення демонтажу рекламних засобів у м. Кам`янському" до переліку рекламних засобів, що підлягають демонтажу включено об`єкти, які належать ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим на сьогоднішній день існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, а тому вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для повного захисту прав та інтересів позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частина 1 статті 151 КАС України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
На підставі ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Із системного аналізу вимог наведених норм випливає, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.
Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.
Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно до пункту 1 зазначеного рішення вирішено усунути наслідки порушень Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 № 44/43 (зі змінами), шляхом припинення функціонування та демонтажу встановлених тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп у місцях загального користування згідно з переліком.
При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Так, предметом спору у даній справі є оскарження позивачем рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 443 від 18.12.2019 "Про проведення демонтажу рекламних засобів у м. Кам`янському" в частині демонтажу окремо розташованих рекламних засобів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (дозволи № 6, 7, 8, 9, 10, 38, 62, 63, 64, 66, 67, 97).
Додатком до рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 443 від 18.12.2019 визначено Перелік рекламних засобів (спеціальних конструкцій), розташованих з порушенням порядку розміщення зовнішньої реклами, які підлягають демонтажу відповідно до якого за порядковими номерами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 зазначені рекламні засоби.
Надаючи оцінку наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 443 від 18.12.2019 "Про проведення демонтажу рекламних засобів у м. Кам`янському" в частині демонтажу рекламних засобів ФОП ОСОБА_1 та заборони виконавчому комітету Кам`янської міської ради або будь-якій іншій особі вчиняти дії щодо демонтажу належних ФОП ОСОБА_1 рекламних засобів, суд виходить із того, що згідно статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 1 Протоколу 1 кожна юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке втручання в гарантовані права не буде довільним.
Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (рішення Європейського суду у справі Wiggins v. United Kingdom Appl. 7456/76 (1976).
За загальним правилом, подання позову та відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
На думку суду, побоювання позивача про можливість завдання шкоди та невідворотних наслідків в результаті примусового демонтажу майна є об`єктивними та обґрунтованими, а суд, з огляду на надані докази не прийшов до беззаперечного висновку про відсутність небезпеки порушень прав позивача.
З системного аналізу викладених обставин, суд дійшов висновку, що на час розгляду заяви існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та не виключається, що для відновлення його прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Вжиті заходи забезпечення позову є своєчасними, відповідають предмету позову, є співрозмірними із заявленими вимогами, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, а їх невжиття може унеможливити ефективний захист прав позивача, призвести до заподіяння шкоди його правам та інтересам.
Крім того, суд наголошує, що вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Враховуючи вище викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість поданої позивачем заяви та наявність підстав для її задоволення у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 150-154, 248 КАС України, суд,-
Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити повністю.
Копію ухвали направити сторонам.
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Виконання ухвали підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст ухвали складено 24 грудня 2019 року.

Суддя А. Ю. Рищенко