Справа № 520/1634/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

24 грудня 2019 р. рокуСправа № 520/1634/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., повний текст складено 15.08.19 року) по справі № 520/1634/19
за позовом ОСОБА_1
до Харківської митниці ДФС
про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому з просив визнати протиправним та скасувати:
- рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA807000/2018/001346/2 від 18.12.2018 р.,
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 р. адміністративний позов задоволено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 р. апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року по справі № 520/1634/19 залишено без змін.

Судами не вирішувалось питання про судові витрати.

16.12.2019 р. до суду надійшла заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 в розмірі 7203,75 грн. В підтвердження таких витрат до заяви додано договір про надання правової допомоги адвокатських послуг від 01.01.2019 р., додаткові угоди до нього від 20.01.2019 р., 05.02.2019 р., акт приймання-передачі наданої правової допомоги адвокатських послуг від 13.12.2019 р., квитанцію № 0.0..1 від 13.12.2019 р. про сплату 2200,00 грн. за надання послуг відповідно до договору від 01.01.2019 р.

24.12.2019 р. відповідачем надано до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування якого зазначено, що витрати на правничу допомогу у розмірі 7203,75 грн. не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами, зокрема позивачем сплачено згідно квитанції лише 2200,00 грн., в позовній заяві не наведено попереднього розрахунку витрат, невірно зазначено в акті від 13.12.2019 р. як окремі види правової допомоги: обговорення проблемних питань захисту прав та інтересів позивача, аналіз нормативних джерел, підготовка та подання до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, про відкладення судового засідання, не конкретизовано зазначенні клопотання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Згідно п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши заяву, докази по справі, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18.

На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, позивачем до суду надано договір про надання правової допомоги адвокатських послуг від 01.01.2019 р., додаткові угоди до нього від 20.01.2019 р., 05.02.2019 р., акт приймання-передачі наданої правової допомоги адвокатських послуг від 13.12.2019 р., квитанцію № 0.0..1 від 13.12.2019 р. про сплату 2200,00 грн. за надання послуг відповідно до договору від 01.01.2019 р.

Згідно п. 2.1 договору про надання правової допомоги від 01.01.2019 р. розмір гонорару та порядок його оплати визначається в додатковій угоді до цього договору, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 2.1 додаткової угоди до договору від 01.01.2019 р. оплати будуть здійснені на рахунок адвокатського бюро Андрія Натини після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги (адвокатських послуг) та надання клієнту рахунку на оплату виконаних робіт.

Згідно договору про надання правової допомоги від 01.01.2019 р., додаткової угоди до нього, акту приймання-передачі наданої правової допомоги, вбачається, що адвокатом всього витрачено часу 7 год 30 хв, загальна вартість наданих послуг складає 7203,75 грн., зокрема:

- 05.02.2019 р. надання ОСОБА_1 консультації, обговорення проблемних питань захисту прав та інтересів Клієнта тривалістю 1 година 960,50 грн.;

- 05.02.2019 р. ознайомлення з наданими ОСОБА_1 доказами, їх аналіз та аналіз нормативних джерел тривалість 1 година - 960,50 грн.;

- 15.02.2019 р. підготовка та подання до суду позовної заяви, клопотань тривалістю 3 години - 2881,50 грн. ;

- 14.08.2019 р. участь у судовому засіданні тривалістю одна година - 960,50 грн.;

- 25.10.2019 р. підготовка та подання до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи тривалістю 30 хв. 480,25 грн.;

- 09.12.2019 р. підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, клопотання про відкладення судового засідання тривалістю 1 година 960,50 грн.

З наданих позивачем доказів вбачається, що витрати на правову допомогу складають 7203,75 грн., з яких ним сплачено - 2200,00 грн., підлягають сплаті - 5003,75 грн.

Доводи Харківської митниці ДФС про не співмірність понесених витрат на правову допомогу, та часткову її сплату є необґрунтованими, оскільки з урахуванням вищенаведених правових норм відшкодуванню підлягають судові витрати, що сплачені або підлягають сплаті.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування витрат на правову допомогу за послуги щодо обговорення проблемних питань захисту прав та інтересів позивача, аналіз нормативних джерел, які не є окремим видом правової допомоги, а також не конкретизація підготовлених клопотань, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Проаналізувавши наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що обговорення проблемних питань захисту прав та інтересів позивача, аналіз нормативних джерел входять до складу видів правової допомоги, передбачених ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

На спростування доводів митниці про не конкретизацію позивачем поданих клопотань судова колегія зазначає, що з матеріали спарави містять клопотання подані представником позивача до суду, а також позивачем надано детальний опис наданих послуг на правову допомогу.

Доводи відповідача щодо не зазначення в позовній заяві попереднього розрахунку витрат є необґрунтованими, оскільки не зазначення в позові не позбавляє права позивача подати такі докази до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, відповідно до ч.7 ст.139 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що позивачем своєчасно у відзиві на апеляційну скаргу зазначено про понесення ним витрат на правову допомогу, та зроблено заяву про надання в подальшому доказів понесених витрат на правову допомогу.

Враховуючи, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви позивача щодо розподілу судових витрат, понесених на правничу допомогу, та стягнення на користь позивача суми сплачених та тих, що підлягають сплаті витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7203,75 грн.

Керуючись ст. ст. 252, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти додаткову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7203 (сім тисяч двісті три) грн.75 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Перцова Т.С. Жигилій С.П.