Справа № 300/1103/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/9512/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі" на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, ухвалене суддею Кафарським В.В. у м.Івано-Франківську в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 300/1103/19 за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2019 року позивач Головне управління ДФС в Івано-Франківській області звернувся в суд з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі", у якій просив стягнути податковий борг в розмірі 227369,20 грн з розрахункових рахунків в банках, які обслуговують дане підприємство, в дохід держави.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкових вимог. Оскільки дані заходи не призвели до повного погашення податкового боргу відповідачем, на думку позивача, відповідно до пп.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України наявні правові підстави для стягнення такої заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі" в судовому порядку з рахунків у банку, що обслуговують платника податків.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі" в дохід бюджету податковий борг в розмірі 224908,90 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивач у позовній заяві вказує на наявність несплаченого екологічного податку в сумі 55975,69 грн, що включає податок по Додинському районі, м. Калуш, Калуському районі, Рогатинському районі, Снятинському районі, зазначає про надіслання податкових вимог від 26.02.2018 №930-50/920 (Долинська ДФС), від 27.02.2018 №530-53 (Надвірнянська ДФС), від 26.02.2018 №2032-51 (Калуська ДФС), від 03.04.2018 №2540-52 (Коломийська ДФС), натомість позивач на розгляд суду не надав податкових вимог та доказів в підтвердження їх направлення про сплату екологічного податку (Калуський район) 1401,94 грн та за викиди забруднюючих в атмосферне повітня стаціонарними джерелами забруднення (Рогатинський район) 4677,66 грн, відтак, покликаючись на п. 59.1 ст.59 ПК України, вказує на неврахування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення даних обставин.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок щодо сплати податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

В розумінні пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.3 ст. 8 ПК України).

Згідно із підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить єдиний податок.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються главою 1 розділу ХІV ПК України.

Так, спрощена система оподаткування, обліку та звітності це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (пункт 291.2 статті 291 ПК України).

В пункті 291.3 статті 291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно із положеннями пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності поділяються на першу, другу, третю, четверту, п`яту та шосту групи платників єдиного податку.

До третьої групи платників єдиного податку відносяться фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень (підпункт 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України).

Відповідно до пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України, відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал (абзац 2 пункту 294.1 статті 294 ПК України).

Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал (пункт 295.3 статті 295 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 296.3 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.01.2013 здійснено державну реєстрацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю Гріненерджі, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.78-80). Відповідач є платником єдиного податку з юридичних осіб (третя група) та екологічного податку (за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення).

Контролюючим органом визначено, що станом на час звернення до суду сума податкового боргу відповідача, що підлягає стягненню, становить 227369,20 грн.

Несплата відповідачем податкового боргу за податковими зобов`язання слугувала підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст.14 ПК України грошовим зобов`язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пп.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 цього ж Кодексу, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Судом встановлено, що відповідачперебуває на спрощеній системі оподаткування ІІІ групи, протягом 2017-2018 років був платником єдиного податку третьої групи за ставкою оподаткування 5 відсотків від доходу.

Відповідачем до контролюючого органу подано податкові декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за ІV квартал 2017 року, за I квартал 2018 року, за II квартал 2018 року та за III квартал 2018 року на загальну суму 171 949,90 грн (а.с. 19-26).

У зв`язку з тим, що за відповідачем обліковувались суми переплати за попередні періоди, сума заборгованості по єдиному податку згідно поданих декларацій становить 171 393,51 грн.

Неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо сплати єдиного податку підтверджується довідкою про борг за платежами від 01.03.2019 (а.с. 12) та даними інтегрованої картка платника податків (а.с. 66-69).

Крім того, відповідач є платником екологічного податку, а саме екологічного податку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, який передбачений підпунктом 243.1.1 пункту 243.1 статті 243 ПК України.

Так, на підставі поданих відповідачем податковому органу податкових декларацій з екологічного податку та додатків до декларацій (розрахунків за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення) (а.с. 27-65), та з урахуванням часткових переплат за попередні періоди, заборгованість ТзОВ ГРІНЕНЕРДЖІ перед бюджетом становить 55975,69 грн, з них:

- 3481,36 грн залишок несплаченого податку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (Долинський район);

- 22975,91 грн за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (м. Калуш);

- 1401,94 грн за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (Калуський район);

- 4677,66 грн за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (Рогатинський район);

- 23438,82 грн за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (Снятинський район).

Наявність та розмір заборгованості підтверджується даними інтегрованої картки платника податків (а.с. 70-77) та довідками про борг за платежами від 26.02.2019 та від 01.03.2019 (а.с. 12,13).

Водночас, судом також встановлено, що відповідачем в березні та травні 2019 року частково погашалась заборгованість з екологічного податку, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 95-119) та наданою позивачем довідкою про борг за платежами від 22.05.2019 (а.с.130). Згідно даної довідки заборгованість відповідача з екологічного податку з урахуванням часткової сплати становить 53515,39 грн.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п. 49.2 ст.49 ПК України).

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пп. 54.1 ст.54 ПК України).

Згідно положень пункту 56.11 статті 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, податкове зобов`язання відповідача зі сплати єдиного податку з юридичних осіб та екологічного податку згідно вищезазначених декларації у відповідності до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України є узгодженим з моменту подання таких декларацій.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В контексті наведених норм слід зазначити, що у контролюючого органу відсутній обов`язок виставляти податкову вимогу на кожну конкретну суму податкового боргу з окремого платежу до бюджету, оскільки податковим законодавством не передбачено, що зміна розміру заборгованості вливає на чинність існуючої податкової вимоги та вимагає формування нової.

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України відповідачу вручено податкові вимоги форми "Ю" №530-53 від 27.02.2018 щодо необхідності сплати боргу з єдиного податку на суму 70 734,36 грн (а.с. 15); №930-50/920 від 26.02.2018 щодо необхідності сплати податкового боргу з екологічного податку на суму 1 602,27 грн (а.с. 14); №2032-51 від 26.02.2018 на суму 5 168,44 грн (а.с. 16); №2540-52 від 03.04.2018 на суму 5 450,06 грн.

Відповідно до пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, єдиний податок з юридичних осіб у розмірі 171393,51 грн та екологічний податок (з урахуванням часткової сплати) у розмірі 53515,39 грн утворює податковий борг відповідача, який ним не сплачено.

Оскільки будь-яких доказів на підтвердження повного погашення вказаного податкового боргу відповідачем на розгляд суду не надано, позовні вимоги Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо стягнення суми податкового боргу з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі" є обгрунтованими на загальну суму 224908,90 грн.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерджі" залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі № 300/1103/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 23.12.2019.