Справа № 826/7749/17
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7749/17 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Епель О.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., за участі представника відповідача Мудренко Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та скасування вимоги

В С Т А Н О В И В :

16.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві (надалі - ГУ ДФС у м. Києві), який в був уточнений (а.с.85), та остаточно просив скасувати рішення відповідача від 02.03.2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного соціального внеску на загальну суму 9361,11грн., вимогу від 02.03.2017 року № Ф- про сплату боргу з єдиного соціального внеску на загальну суму 46805,57 грн., податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року № за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 31092,09 грн. та податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року № за платежем: військовий збір на загальну суму 2529,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що помилковим є висновок відповідача, що позивач занизив суму оподаткованого доходу за 2015 через те, що позивач суму акцізного податку не включив до складу доходу фізичної особи-підприємція, яка перебуває на загальній системі оподаткування, внаслідок всі спірні рішення відповідача є протиправними тому підлягають скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2019 позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у м. Києві від 02.03.2017 року № , скасовано вимогу ГУ ДФС у м. Києві від 02.03.2017 року № Ф- про сплату боргу з єдиного соціального внеску на загальну суму 46805, 57 грн., податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 30.06.2017 року № за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 31092, 09 грн. та податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 30.06.2017 року № за платежем: військовий збір на загальну суму 2529,13 грн.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що сума акцізного податку не включається до складу доходу фізичної особи-підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування, тому висновок відповідача про те, що позивачем занижено суму оподаткованого доходу за 2015 є необґрунтованим, отже всі спірні рішення відповідача підлягають скасуванню, оскільки у відповідача не було законних підстав для збільшення позивачеві зобов`язань.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що перевіркою позивача відповідач встановив заниження позивачем оподатковуваного доходу за 2015 рік на загальну суму 134886,43грн. у зв`язку з заниження валового доходу на 111686,43грн. та завищенням валових витрат в 2015 році на 23200грн., і з вказаних доходів не нараховане, не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб, військовий збір.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, отже задоволенню не підлягає за огляду на таке.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання ним вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатами якої був складений акт перевірки від 09.12.2016№ 349-26-54-13-06-17- (далі - Акт).

В акті перевірки перевіряючими зроблений висновок: заниження оподаткованого доходу за перевіряємий період всього 134886,43грн., що є порушенням ст.177.2 Податкового кодексу України, згідно якої - об`єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій і не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою первинних документів (банківських виписок, актів виконаних робіт, прибуткових накладних за 2015р.) встановлено, що до складу інших витрат було позивачем включено суму сплати за ліцензії на право роздрібної торгівлі, які не підлягають включенню до складу витрат.

На підставі висновків вказаного акту відповідачем були прийняті спірні рішення.

Вищенаведені обставини підтверджені належними та допустимими доказами, і не є спірними.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 177.1-177.3 статті 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Із наведеної правової норми прослідковується, що до складу витрат і доходу фізичної особи-підприємця не включається податок на додану вартість, який за своєю суттю є непрямим податком.

Підпунктом 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України, платниками податку є особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно підпункту 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставка податку становить 5 відсотків.

Отже, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем правильно було визначено суму оподатковуваного доходу за 2015 рік про, що позивач подав відповідну декларацію, сума акцизного податку не було включена до складу доходу.

Інші витрати понесені позивачем (сума сплати за ліцензії на право роздрібної торгівлі) правильно були включені позивачем до складу інших витрат, оскільки такі витратами, пов`язаними з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

Протилежне апелянтом не спростовано.

Таким чином, позовні вимоги про скасування рішення відповідача від 02.03.2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного соціального внеску на загальну суму 9361,11грн. є обґрунтованими і правильно були задоволені судом першої інстанції.

Щодо решти позовних вимог колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про їх обґрунтованість, оскільки з огляду на те, що вони є похідними позовними вимогами від основних заявлених позовних вимог, тому що, відповідач під час перевірки дійшов висновку про заниження суму оподатковуваного доходу за 2015 рік, отже позивачем не було сплачено єдиного соціального внесу, за що донараховано штрафні санкції і не був сплачений військовий збір у розмірі визначеному законодавством.

Суд першої інстанції у своєму рішенні правильно звернув увагу на те, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого, у розумінні ст. 73, 74 КАС України, доказу на підтвердження своїх доводів про правомірність спірних рішень.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Крім того, надаючи оцінку всім доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст виготовлено 23.12.2019.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та скасування вимоги - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

А.Г. Степанюк