Справа № 360/4688/19
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4688/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Полякової В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом представника позивача Пересадько Вадима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання противоправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява представника позивача Пересадько Вадима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, управління), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 16.03.2019 № б/н про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника чоловіка ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника чоловіка ОСОБА_2 з дня її звернення 16.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 березня 2019 року позивач звернулася до відповідача за призначенням пенсії, у зв`язку з втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.10.2019 позивачем особисто було отримано рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 16.03.2019 року за вих. № 9935/03-01 від 21.06.2019, оскільки позивачем не наданий документ, що засвідчує факт проживання разом з годувальником за однією адресою, у тому числі на дату його смерті.

Згідно зі ст. 29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання. Оскільки за місцем реєстрації у позивача залишилась нерухомість, то вона та її чоловік часто відвідували м. Краснодон Луганської області. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи разом з дружиною ОСОБА_3 в м. Сорокине (раніше м . Краснодон ) м . Суходільськ Луганської області про що свідчить свідоцтво про смерть видане Старобільським РВДРАЦС ГТУЮ у Луганській області 19.02.2019, актовий запис про смерть № 154.

Позивач здійснювала всі необхідні дії, щодо захоронення свого чоловіка. Після похорон позивач відразу повідомила відповідача про смерть чоловіка з метою зупинення пенсійних виплат. Таким чином, шлюб між позивачем та її чоловіком не припинявся, фактично позивач з померлим чоловіком проживала разом та була на його утриманні.

На підставі зазначеного позивач вважає рішення відповідача протиправним та просить його скасувати.

16 грудня 2019 року від представника Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області надійшов відзив на позов (а.с.77,78), в якому зазначено, що управління позовні вимоги не визнає з таких підстав.

06.06.2019 до управління звернулася позивач з заявою щодо призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України , яка міститься в матеріалах архівної справи померлого ОСОБА_2 , станом на момент смерті він перебував на обліку в Старобільському об`єднаному управлінні ПФУ Луганської області, та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . В той час як сама заявниця перемістилася з території, тимчасово не підконтрольній українській владі до Старобільського району Луганської області 14.10.2014 та зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України № 13139, виданої УСЗН Старобільської РДА Луганської області 20.02.2018. Такий факт не може бути доказом на підтвердження заяви ОСОБА_1 про перебування її на утриманні померлого чоловіка відповідно до чого 16.03.2019 управлінням винесено рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отримавши 21.06.2019 зазначене рішення, позивач в липні 2019 року звернулася до Старобільського районного суду з заявою щодо встановлення факту спільного проживання однією родиною разом із чоловіком. 18 липня 2019 року по справі винесено рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнили та встановили факт що ОСОБА_1 спільно проживала однією родиною разом із своїм чоловіком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_4 до моменту його смерті. На теперішній час рішення набрало законної сили.

Як вбачається із вищезазначеного, маючи на руках вищевказане рішення про встановлення факту спільного проживання, позивач повинна була вдруге звернутися до управління з заявою щодо призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримати від управління рішення про призначення або про відмову. Ніяке протиправне рішення управлінням, з урахуванням рішення Старобільського районного суду про встановлення факту спільного проживання, не виносилося.

На думку управління позивач подала передчасний позов, оскільки відсутній предмет спору та його обґрунтування.

Ухвалою суду від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, питання щодо дотримання позивачем строку на звернення до суду вирішено розглянути під час розгляду справи по суті (а.с.1,2).

Ухвалою суду від 26.11.2019 відкладено судовий розгляд справи на 16.12.2019 (а.с.36).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановив такі обставини справи.

Відповідно до розпорядження управління від 11.11.2014 № 1122 ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії зав віком (а.с.49).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.02.2018 № 13139. Фактичне місце проживання позивача: квартал АДРЕСА_3 . Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 (а.с.11).

Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, 25 грудня 2007 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації шлюбів 25.12.2007 зроблено відповідний актовий запис № 555. Прізвище після реєстрації шлюбу у подружжя: ОСОБА_1 (а.с.16).

Відповідно до розпорядження управління від 11.11.2014 № 1119 пенсійну справу ОСОБА_2 було взято на облік до управління та призначено виплату пенсії за віком (а.с.67).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.12.2014 № 934009215 місце фактичного проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 . Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 (а.с.19).

Отже, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_2 була адреса: АДРЕСА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19 лютого 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 31.12.2018 помер у віці 63 років у м. Сорокине (Краснодон) Луганської області (а.с.15).

06.03.2019 позивач звернулася до управління з заявою про перехід на інший вид пенсії до якої додала копії: довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, паспорта, трудової книжки, свідоцтва про смерть та свідоцтва про шлюб (а.с.61,62).

За результатами розгляду зазначеної заяви управління прийнято рішення від 16.03.2019 б/н, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

В оскаржуваному рішення відповідачем зазначено, що відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 , відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі викладеного управління дійшло висновку, що зазначене не може бути доказом на підтвердження заяви ОСОБА_1 про перебування її на утриманні померлого чоловіка та не підтверджує спільне проживання, а тому не має підстав для призначення позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.64.65).

Відповідно до матеріалів пенсійної справи оскаржуване рішення направлено позивачу листом від 21.06.2019 № 9935/03-01 (а.с.12,13).

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 18.07.2019 у справі № 431/3848/19 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією родиною із її чоловіком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 до моменту його смерті, яка настала 31.12.2018 (а.с.14).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За змістом частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з абзацом 1 частини третьої статті 36 Закону № 1058-IV члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

З системного аналізу статті 36 Закону № 1058-IV вбачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника є вичерпним.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як встановлено судом, позивач звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника.

Частиною третьою ст. 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено, зокрема, що призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Абзацом третім пункту першого постанови № 637 від 05.11.2014 встановлено, що під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи Пенсійного фонду України ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I "Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.3 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також відповідно до Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника надаються інші документи, зазначені у підпунктах 1-11 пункту 2.3 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший". Зокрема, документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти"; документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

В заяві позивача від 06 березня 2019 року про перехід на інший вид пенсії, зазначено перелік доданих документів для здійснення переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника. Відсутність переліку документів, яких не недостатньо для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника в заяві, свідчить про те, що відповідачем надано оцінку поданим позивачем документам, та щодо їх достатності для переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

З огляду на вказане суд вважає посилання відповідача на підпункт 9 пункту 2.3, пункт 2.11 розділу ІІ Порядку № 22-1 безпідставними.

Суд зазначає, що п.п. 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління встановлено, що управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

В матеріалах справи відсутні відомості, що відповідач скористався зазначеним правом при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу.

Твердження відповідача, що в довідках про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце перебування непрацездатного члена сім`ї та померлого годувальника на обліку зареєстровано за різними адресами, суд відхиляє оскільки жоден Закон не визначає такої вимоги при призначені пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Судом встановлено, що позивач та її чоловік до дня смерті останнього перебували у шлюбі та були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_4 .

Абзацом першим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст. 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абзац шістнадцятий частини першої статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII "Про запобігання корупції").

Відповідно до частини другої статті 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Позивачем на підтвердження шлюбу надано копію свідоцтва про шлюб.

Відповідно до свідоцтва про смерть місцем смерті ОСОБА_2 є м. Сорокине, Луганська область (а.с. 15 ).

Крім того, для підтвердження факту спільного проживання з чоловіком позивачем надано рішення Старобільського районного суду Луганської області від 18.07.2019 у справі № 431/3848/19, яким встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з її чоловіком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 , до моменту його смерті, яка настала 31.12.2018 (а.с.14). Проте зазначене рішення позивачем не надавалося до управління та не було ним враховане під час винесення оскаржуваного рішення.

З огляду на вищевикладене та досліджені письмові докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 є членом сім`ї, яка проживала разом зі своїм чоловіком пенсіонером ОСОБА_2 на день його смерті, оскільки останній помер за місцем їх спільного проживання у м. Сорокине Луганської області.

Оскільки позивач є членом сім`ї, яка проживала разом з пенсіонером ОСОБА_2 на день його смерті, є пенсіонером, а тому є непрацездатним членом сім`ї ОСОБА_2 , відповідач безпідставно відмовив позивачу у переведенні її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії. Повноваження територіального органу Пенсійного фонду у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, є дискреційними. Відповідно суд не повноважний втручатися до таких повноважень і не може підміняти територіальний орган Пенсійного фонду, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано з рішенням від 16.03.2019 № б/н про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення Старобільского об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16.03.2019 № б/н про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а також зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 06.03.2019 з урахуванням правової оцінки наданої судом.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення направлено позивачу листом управління від 21.06.2019 № 9935/03-01, що також визнається відповідачем у відзиві на позов, а з позовом до суду позивач звернулася 30.10.2019, тобто у шестимісячний термін. Таким чином, позивачем у даному випадку строк звернення до суду не пропущений.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 04.11.2019 відстрочено сплату позивачу судового збору до ухвалення рішення у справі (а.с. 1,2).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені, а ухвалою суду від 04.11.2019 позивачу відстрочено сплату судового збору в сумі 768,40 грн до ухвалення рішення у справі, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача до Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача Пересадько Вадима Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання противоправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (; місце знаходження: 92704. Луганська область, м.Старобільськ, кв. Дружби, 1а) від 16 березня 2019 року б/н про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 березня 2019 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за померлого чоловіка ОСОБА_2 з урахуванням правової оцінки наданої судом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23 грудня 2019 року.

Суддя В.С. Шембелян