Справа № 140/2451/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

23 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12429/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Обрізка І. М.
суддів -Іщук Л. П.
Онишкевича Т. В.

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 140/2451/19 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не додано документа про сплату судового збору та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

На виконання вимог вказаної ухвали апелянт подав клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, мотивуючи це відсутністю коштів для сплати судового збору, на підтвердження чого додав виписки по рахунках від 11.12.2019 року, від 12.12.2019 року, від 16.12.2019 року по КЕВ 2800.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ДФС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Таким чином, особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є об`єктивною підставою для продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків, якщо при цьому не буде доведено, що заявник вчиняв активні дії, спрямовані на отримання коштів для сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні видатки», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Зі змісту клопотання вбачається, що наведені у ньому доводи є необґрунтованими, а надані докази є недостатніми та не підтверджують того, що майновий/фінансовий стан скаржника перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Проблеми у фінансуванні бюджетної установи не може бути самостійною підставою для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у частині сплати судового збору, встановленого законом.

Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють контролюючий орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що податковим органом не надано доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України безпосередньо у цій адміністративній справи.

У зв`язку з цим доводи скаржника, наведені на обґрунтування підстав для продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги без надання доказів на підтвердження вчинення ним дій, спрямованих на отримання коштів для сплати судового збору, на думку колегії суддів, не можуть бути оцінені як об`єктивна перешкода для вчинення процесуальної дії у заздалегідь встановлений судом строк та, відповідно, як підстава для продовження зазначеного строку, а тому заявлене клопотання про продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги чи відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги не підлягає задоволенню.

Згідно з наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (за адресою вказаною апелянтом для кореспонденції), апелянт отримав копію ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху 06 грудня 2019 року, однак у визначений строк недоліків апеляційної скарги не усунув.

Оскільки на час постановлення цієї ухвали, апелянт не усунув недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст.298 та п.1 ч.4 ст.169 КАС України апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Разом з тим, особі, яка подавала апеляційну скаргу, необхідно роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне подання апеляційної скарги в порядку, встановленому процесуальним законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Волинській області про продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 140/2451/19 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич