Справа № 160/4614/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/4614/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Верби Андрія Петровича про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №160/4614/19 за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови №58654717 від 11.05.2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни у виконавчому провадженні №58654717 від 11.05.2019 року про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови №58654717 від 11.05.2019 року, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Роз`яснено позивачу право на звернення за даним позовом до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровській області.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2019 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

31 жовтня 2019року представник ОСОБА_1 адвокат Верба Андрій Петрович подав до Третього апеляційного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат понесених позивачем ОСОБА_1 при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі, яка була скасована постановою суду апеляційної інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, зі змісту заяви про ухвалення додаткового судового рішення вбачається, заявник просить вирішити питання розподілу судових витрат, а саме стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1921,00 грн., понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В свою чергу, судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов`язковим до виконання на всій території України. Судовим рішенням є постанова або ухвала суду, якою завершується розгляд справи (про залишення позовної заяви без розгляду, про закриття провадження у справі (крім закриття провадження у зв`язку з відмовою від позову чи примиренням).

За змістом частини першої статті 14 КАС України судові рішення, якими закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюються іменем України.

Закінчення розгляду справи у розумінні цієї норми права є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції, у тому числі прийняття постанови щодо частини позовних вимог відповідно до частини першої статті 245 КАС України, ухвалення додаткового судового рішення (стаття 252 КАС України). Ці рішення ухвалюються іменем України.

Така вимога не поширюється на інше закінчення розгляду справи в суді апеляційної чи касаційної інстанції, якими вирішуються вимоги апеляційної чи касаційної скарги, а саме вирішення питань пов`язаних з процедурою розгляду адміністративної справи таких як направлення справи до суду нижчестоящої інстанції для продовження її розгляду.

Отже, процесуальними нормами КАС України встановлено вирішення питання розподілу судових витрат під час прийняття рішення, яким завершується розгляд справи, а тому судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у відкритті провадження у справі включається до складу витрат та підлягає розподілу в кінцевому рішенні судом першої інстанції та/або за результатами апеляційного його розгляду.

Таким чином, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2019 року винесена за результатами перегляду ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі, та її скасуванню з направленням справи для продовження розгляду не є рішенням, ухваленням якого закінчується розгляд справи, а тому не має своїм наслідком розподілу судових витрат.

При цьому, колегія суддів враховує посилання заявника на неоднакове тлумачення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, у зв`язку з чим зазначає наступне.

Так, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» містить виключний перелік підстав для повернення сплаченого судового збору, а саме, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Зазначеною нормою не передбачено повернення судом апеляційної інстанції сплаченого судового збору у випадку скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження та направлення справи для продовження розгляду.

Між тим, сплачена у такому випадку сума судового збору включається у перелік судових витрат, визначений ч.1 ст.132 КАС України.

Такі витрати, у відповідності до положень ст.139 КАС України, суд, приймаючи судове рішення за наслідками розгляду справи та задовольняючи позовні вимоги сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, стягує за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Іншого тлумачення зазначених норм процесуального права, аніж викладені вище, Кодекс адміністративного судочинства України не містить.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги за результатами розгляду на ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 252 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Верби Андрія Петровича про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №160/4614/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова