Справа № 200/9981/19-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 р. Справа№200/9981/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А, при секретарі Смаль О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він звернувся із заявою-запитом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просив надати повну інформацію щодо загального страхового та пільгового стажу та зробити перерахунок призначеної суми пенсії. На заяву-запит позивача відповідачем була надана відповідь, зі змісту якої вбачається, що загальний страховий стаж позивача був врахований по 31.10.2015 року та складає 30 років 18 днів, пільговий стаж за Списком № 1 «Шахтарі» складає 12 років 02 місяці 12 днів. Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Шахти імені О.Ф. Засядька» з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року через несплату роботодавцем страхових внесків до Пенсійного фонду України. Крім того, 10 років 8 місяців 17 днів роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька» не враховано до пільгового стажу позивача без зазначення причин. Не погоджуючись із тим, що до його пільгового стажу не враховано всі періоди роботи та пенсія виплачується в неналежному розмірі, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом. З огляду на наведене, позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не включення до пільгового стажу позивачу періоду його роботи з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року на підприємстві «Шахта імені О.Ф. Засядько»;

- зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року на підприємстві «Шахта імені О.Ф. Засядько» до пільгового стажу;

- визнати протиправними дії відповідача щодо не включення до пільгового стажу позивача 10 років 8 місяців 17 днів на підприємстві «Шахта імені О.Ф. Засядько»;

- зобов`язати відповідача зарахувати 10 років 8 місяців 17 днів на підприємстві «Шахта імені О.Ф. Засядько» до пільгового стажу;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу, призначеної відповідно до заяви від 24.06.2017 року з урахуванням поведених раніше виплат на підставі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VI.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, обґрунтований тим, що відповідно до розрахунку стажу позивача розмір пільгового стажу складає 12 років 2 місяці 12 днів. Відповідач вважає, що позивачу правомірно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.12.2015 року по 28.02.2017 року через несплату ПАТ «Шахти імені О.Ф. Засядька» страхових внесків, а також відсутність інформації про проведену атестацію. Разом з тим, періоди роботи з 10.08.1993 року по 08.09.1994 року та з 03.11.1994 року по 31.12.1999 року не враховано через неможливість проведення перевірки первинних документів. Періоди роботи з 01.11.2015 року по 31.11.2015 року не враховано через відсутність інформації про нараховану заробітну плату. З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що не порушував прав позивача, діяв в межах закону, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження по справі № 200/9981/19-а. Розгляд адміністративної справи № 200/9981/19-а визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 18.09.2019 року о 14-30 год.

Проведення підготовчого засідання відкладно з 18.09.2019 року на 11-00 год.16.10.2019 року

Ухвалою суду від 16.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху. Надано позивачу десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку із зазначенням причин пропуску такого строку. Призначено підготовче засідання по справі на 14-00 год. 13.11.2019 року

Ухвалою суду від 13.11.2019 року подовжено строк позивачу на п`ять днів з моменту отримання копії ухвали від 16.10.2019 року для усунення недоліків позовної заяви Закрито підготовче провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено судовий розгляд справи по суті на 15-00 год. 11.12.2019 року.

Позивач, представник відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відображено у копіях паспорта серії НОМЕР_2 (а.с.14-16).

Відповідно до довідки від 03.10.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_2 (а.с.17).

Трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_3 підтверджено, що з 10 серпня 1993 року по 13 травня 1994 року він працював в ПАТ «Шахти імені О.Ф. Засядька» (до 22.07.2011 року Орендне підприємство «Шахта ім. О.Ф.Засядька») на посаді електрослюсаря IV розряду з повним робочим днем в шахті; з 14 травня 1994 року по 08 вересня 1994 року на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті; з 03 листопада 1994 року по 28 лютого 2017 року на посаді електрослюсаря V розряду в ПАТ «Шахти імені О.Ф. Засядька» з повним робочим днем в шахті (а.с.23-24).

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також про проведену атестацію робочих місць (а.с. 27-38).

14.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою-запитом про проведення перерахунку пенсії та з вимогою про отримання інформації стосовно розміру страхового та пільгового стажу (а.с.18-19).

Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на вказане звернення позивача була надана відповідь № б/н. Зі змісту даної відповіді вбачається, що страховий стаж позивача по 31.10.2015 року складає 30 років 18 днів, стаж на підземних роботах, який дає право на зниження пенсійного віку за Списком № 1 «Шахтарі» 12 років 2 місяці 12 днів. В свою чергу, не зараховано до страхового та пільгового стажу періоди роботи з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року через несплату ПАТ «Шахти імені О.Ф. Засядька» страхових внесків. Крім того, у відповіді зазначено, що підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 відсутні (а.с.20-21).

Вважаючи рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Згідно п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788).

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 13 Закону № 1788 працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці.

Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що у трудовій книжці позивача чітко зазначено, що з 10.08.1993 року по 08.09.1994 року та з 03.11.1994 року по 28.02.2017 року ОСОБА_1 працював на посадах, що передбачені Списком № 1.

Отже, судом встановлено, що трудова книжка позивача оформлена належним чином, всі записи засвідчені належним чином, а відповідачем протиправно не зараховано 11 років 02 місяці 12 днів.

З огляду на наведене, посилання відповідача на неможливість здійснення зустрічної перевірки суперечить приписам чинного законодавства, оскільки у трудовій книжці належним чином відображені спірні періоди роботи.

Аналіз документів матеріалів пенсійної справи в сукупності приводить до висновку, що загальний пільговий стаж позивача складає 23 роки 04 місяці 24 дні. Однак відповідачем, відповідно до розрахунку, зараховано лише 12 років 02 місяці 12 днів до пільгового стажу ОСОБА_1 . Отже, до пільгового стажу позивача відповідачем не враховано період роботи 11 років 02 місяці 12 днів, який складається з 10 років 8 місяців 17 днів + 5 місяців 27 днів (з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року), тобто періодів, про які у своїх позовних вимогах вказував позивач.

Суд зазначає, що з матеріалів пенсійної справи, які додані відповідачем вбачається, що до пільгового стажу ОСОБА_1 взагалі не враховано періоди роботи з 10.08.1993 року по 08.09.1994 року та з 03.11.1994 року по 31.12.1999 року, з 01.12.2007 року по 19.12.2007 року, з 01.11.2015 року по 31.11.2015 року, з 01.12.2015 року по 28.02.2017 року. Крім того, деякі інші періоди враховано частково пропорційно спускам в шахту (а.с.52 зворотній бік, 66).

Щодо не включення до пільгового стажу позивача період його роботи з 01.12.2015 року по 28.02.2017 рік на ПАТ «Шахти імені О.Ф. Засядька» у зв`язку з несплатою страхових внесків, суд зазначає наступне.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі -Закон № 2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Як передбачено частиною 2 ст. 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно з ч. 1 ст.16 Закону № 1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

Крім того, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином, несплата страхувальником страхових внесків та єдиного соціального внеску за період з 01.12.2015 року по 28.02.2017 року не може слугувати підставою для не зарахування зазначених періодів до страхового та пільгового стажу позивача та позбавлення його соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві.

Щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.11.2015 року по 31.11.2015 року, суд повторює, що вказаний період роботи належним чином відображений у трудовій книжці позивача, а тому має бути зарахований до пільгового та страхового стажу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що період з 01.11.2015 року по 28.02.2017 року має бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .

Разом з цим, посилання відповідача на те, що деякі із спірних періодів роботи ОСОБА_1 зараховано частково по фактичним спускам в шахту або не зараховано взагалі, суд вважає необґрунтованими, з огляду на те, що копією трудової книжки в матеріалах справи підтверджується призначення позивача на посади з повним робочим днем у шахті.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

В контексті вищевикладеного, суд зазначає, що саме на Пенсійний фонд покладено обов`язок щодо здійснення виплат пенсій з урахуванням вимог пенсійного законодавства, а також щодо контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, що виключає можливість виплати пенсій, виплата яких не передбачена чинним законодавством, навіть за умови послідуючого відшкодування відповідних втрат Пенсійного фонду сторонніми особами.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у доданої позивачем довідці. Отже, відповідач своїм право не скористався.

При цьому, суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в даному випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

В даному випадку, суд дійшов висновку, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, оскільки факт трудових відносин та зайнятості повний робочий день на підприємстві позивача підтверджується відповідними записами у трудовій книжці.

Стосовно проведення атестації на підприємстві, суд зазначає наступне.

Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 визначено, що пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Водночас, суд звертає увагу, що проведення атестації є обов`язком підприємства, а не працівника, а отже вказане не може порушувати право позивача на пенсійне забезпечення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 у загальному розмірі 11 років 2 місяці 12 днів (з урахуванням періоду з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року) , а отже вимога позивача щодо зарахування вказаного періоду до пільгового стажу має бути задоволена саме в такому розмірі.

З огляду на те, що відповідачем неправильно визначено період пільгового стажу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо здійснення перерахунку пенсії також підлягає задоволенню.

Крім того, щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає, наступне.

Статтею 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України).

В свою чергу, неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист, підтверджується встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не призначенням або не перерахунком пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

За таких обставин, у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України не застосовується, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом № 1058 право пенсіонера на соціальний захист.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2019 року по справі №806/1952/18.

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, згідно квитанцій від 08.08.2019 року (а.с.3).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача судового збору у розмірі 768,40 грн. на користь позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний , юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не включення до пільгового стажу ОСОБА_1 11 років 02 місяці 12 днів роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Шахти імені О.Ф. Засядька».

Визнати протиправним дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не включення до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.11.2015 року по 28.02.2017 року на ПАТ «Шахти імені О.Ф. Засядька».

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати період роботи з 01.11.2015 року по 28.02.2017 року на ПАТ «Шахти імені О.Ф. Засядька» до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати 11 років 02 місяці 12 днів роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Шахти імені О.Ф. Засядька» до пільгового стажу ОСОБА_1 (за списком № 1).

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , призначеної на підставі його заяви від 24.06.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок коп ійок).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.12.2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб