Справа № 580/2343/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2343/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, суддя Кульчицький С.О., у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

У С Т А Н О В И Л А:

Приватне підприємство «Міськбуд Плюс» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Черкаській області №7837-17 від 14.06.2019 року про сплату податкового боргу в розмірі 35 875 грн 93 коп зі сплати орендної плати із юридичних осіб та рішення про опис майна у податкову заставу №18522/23-00-17-02-019 від 19.06.2019 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Відповідно до п. 2 рішення Черкаської міської ради від 28.07.2016 року № 2-885 "Про припинення обласному комунальному підприємству "Готельний комплекс "Дніпро" Черкаської обласної ради права користування земельною ділянкою по вул. Менделеєва, 4 та про надання ПП "Міськбуд-Плюс" земельної ділянки в оренду по АДРЕСА_1 (у зв`язку з орендою комунального нерухомого майна)" надано приватному підприємству "Міськбуд-Плюс" земельну ділянку площею 5, 3731 га (кадастровий номер :02:003:0034) без зміни цільового призначення по АДРЕСА_1, яка за цільовим призначенням віднесена до земель рекреаційного призначення (для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення) в оренду до 30.04.2020 року під комплекс будівель та споруд.

Згідно з п.3.1 вказаного рішення Черкаської міської ради від 28.07.2016 року № 2-885 зокрема зобов`язано позивача укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію.

Відповідно до п. 1 рішення Черкаської міської ради від 05.03.2019 року № 2-4025 "Про "Про використання земельної ділянки комунальної власності територіальної громади міста Черкаси, які перебувають в користуванні на умовах оренди ПП "Міськбуд-Плюс" по АДРЕСА_1 для суспільних потреб - створення міського парку патріотичного виховання (скверу) із дитячим табором" Черкаською міською радою вирішено використати земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0034, площею 5, 3731 га по АДРЕСА_1 м. Черкаси, що надана в користування на умовах оренди ПП "Міськбуд-Плюс" для суспільних потреб, а саме: створення міського парку патріотичного виховання (скверу) із дитячим табором.

Пунктом 2.2 зазначеного рішення Черкаської міської ради від 05.03.2019 року № 2-4025 визначено, що необхідно припинити договір оренди від 14.09.2016, зареєстрований 19.09.2016 року за № 16484840 на підставі п.37 цього договору.

Пунктом 5 рішення Черкаської міської ради від 05.03.2019 № 2-4025 вирішено доручити департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради звернутися до суду у встановленому законодавством та Регламентом виконавчого комітету Черкаської міської ради порядку щодо припинення договору оренди від 14.09.2016 року, зареєстрований 19.09.2016 року за № 16484840 на підставі п. 37 цього договору.

Відповідно до Інформаційної довідки №176226329 від 05.08.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 05.08.2019 року на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:0034, площею 5, 3731 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01 зареєстровано 19.09.2016 року право приватного підприємства "Міськбуд-Плюс" оренди вказаної земельної ділянки, річна орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки.

Відомості щодо реєстрації припинення права оренди приватного підприємства "Міськбуд-Плюс" вказаної земельної ділянки у Інформаційній довідці №176226329 від 05.08.2019 року станом на 05.08.2019 року відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивач є орендарем земельної ділянки так як земельна ділянка значиться за ним зареєстрованою у державному реєстрі, а отже право оренди не припинено.

Погодитись з такими доводами суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на наступне.

Згідно підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідності до підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Як визначено пунктами 288.2 та 288.3 статті 288 ПК України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

За змістом пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За змістом ж статей 125 та 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, для цілей регулювання земельних відносин виникнення права користування (оренди) земельної ділянки та припинення цього права пов`язане із фактом державної реєстрації відповідного договору (припинення цього договору).

Проте, положення Податкового Кодексу України пов`язують податковий обов`язок орендаря по сплаті орендної плати за землю з наявністю чинного договору про оренду земельної ділянки та фактичним перебуванням землі у користуванні орендаря, а не з реєстрацією права оренди земельної ділянки (припинення цього права), обов`язок щодо чого встановлений нормами земельного законодавства.

Слід зазначити, що принцип економічної обґрунтованості справляння плати за землю як майнового податку полягає в покладенні обов`язку з його сплати та, відповідно, подання звітності на особу, яка має юридичну можливість отримувати прибуток від використання землі, тобто обов`язок із перерахування до бюджету, зокрема, орендної плати пов`язується саме з фактичним отриманням особою права користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2018 року по справі №815/1735/14.

З урахуванням вищевикладеного, а також, враховуючи, що відповідно до рішення Черкаськї міської ради від 05.03.2019 року припинено договір оренди земельної ділянки від 14.09.2016 року, а земельну ділянку вирішено використати для створення міського парку патріотичного виховання із дитячим табором та передати у постійне користування КП «Дирекція парків» Черкаської міської ради, обов`язок зі сплати з орендної плати за землю у позивача припинився з дати припинення договору оренди - 05.03.2019 року, що свідчить про відсутність заборгованості позивача з орендної оплати, податкова вимога від 14 червня 2019 року, якою визначено позивачу податкове зобов`язання з орендної плати за землю, винесена податковим органом безпідставно і підлягає скасуванню.

Із рішення №18522/23-00-17-02-019 від 19.06.2019 року про опис майна у податкову заставу, винесеного Головним управлінням ДФС у Черкаській області вбачається, що останнє прийнято відповідно до ст. 89 розділу ІІ ПК України.

Згідно з п.89.1.1 п.89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Оскільки відсутні боргові зобов`язання позивача з орендної плати за землю, підстави для прийняття рішення податковим органом про опис майна у податкову заставу №18522/23-00-17-02-019 від 19.06.2019 року також відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПП «Міськбуд-Плюс», а тому зазначене рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право сксаувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення.

Згідно ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним підприємством «Міськбуд-Плюс» було сплачено судовий збір при поданні адміністративного позову до суду першої інстанції в розмірі 1921,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 222 від 19.07.2019 року та у сумі 5763,00 грн при поданні апеляційної скарги що підтверджується платіжним дорученням № 253 від 06.12.2019 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь Приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 7 684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року скасувати та ухвалити постанову наступного змісту.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 14.06.2019 року № 7837-17, якою визначено податкове зобов`язання приватному підприємству «Міськбуд-Плюс» у розмірі 35875,93 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення №18522/23-00-17-02-019 від 19 червня 2019 року, прийнятого Головним управлінням Державної фіскальної служби у Черкаській області про опис майна у податкову заставу платника податків приватного підприємства «Міськбуд-Плюс».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ) на користь Приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» (бул. Шевченка, 345, м. Черкаси, 18005, ) судовий збір у розмірі 7 684,00 грн (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.