Справа № 947/27090/19
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/947/422/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Луняченка В.О.

за участю секретаря Кириленко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 4-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Бурлаки Івана Олександровича, третя особа Управління патрульної поліції в Одеській Департаменту патрульної поліції про скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 01.11.2019 року звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом про визнання протиправними і скасування постанови серії ЕАК № 1677963 від 28.10.2019 року, яка винесена інспектором патрульної поліції Бурлакою І.А., про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 122 КупАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн., та закриття даної адміністративної справи на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вищезазначена постанова винесена безпідставно, так як з боку ОСОБА_1 не було порушень правил дорожнього руху, а тому постанова підлягає скасуванню а адміністративна справа по притягненню позивача до адміністративної відповідальності закриттю у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Згідно письмової заяви сторона позивача просить суд розглядати справу за їх відсутністю на підставі матеріалів справи.

Відповідача до судового засідання не з`явився, заяв та клопотань не надавав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно письмового пояснення третій особи в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення у зв`язку із чим, підстав для скасування постанови і закриття провадження по справі не має.

Як встановлено у судовому засіданні згідно постанови серії ЕАК № 1677963 від 28.10.2019 року, яка винесена інспектором патрульної поліції 4-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Бурлакою І.А., у м. Одесі приблизно о 11.35 години громадянка ОСОБА_1 керуючи автомобілем Infiniti QX30 р/н НОМЕР_1 при повороті з вулиці Марсельської на вул. Міланська здійснила проїзд перехрестя на заборонений ( червоний ) сигнал світлофора, чим порушила п.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху та була притягнута до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 122 КУпАП.

З наданих позивачем фото фіксації зазначеного перехрестя вбачається наявність на світлофорі яким врегульовано проїзд перехрестя, на рівні червоного сигналу світлофору, стрілки зеленого кольору на табличці білого кольору, який у відповідності до вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, дозволяє рух з крайньої правої смуги направо при ввімкнутому червоному сигналу світлофору.

В наданих третьою стороною письмових поясненнях зазначено, що 28.10.2019 року на світлофорі, яким врегульовано проїзд зазначеного перехрестя була відсутня табличка білого кольору із зеленою стрілкою, та взагалі невідомо хто її там розмістив, так як на схемі даного перехрестя зазначена табличка взагалі не передбачена та відповідно до відповіді Комунальної установи « СМЕП» офіційно така табличка на даному світлофорі не встановлювалась.

Так, відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення ( далі КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ( далі Конвенція ) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ч. 3 п. (b) ст. 31 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів від 1969 року, ратифікованої Україною 14.05.1986 року, поряд з контекстом договору враховується наступна практика його застосування, яка встановлює угоду учасників щодо тлумачення. Крім того, відповідно до ст. 32 Конвенції питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Таким чином судом визнається обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС ) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Правилами дорожнього руху України ( далі ПДД ) визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України ( п.1.1 ).

У п. 8.7 ПДД зазначено, що Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Згідно п. «е» п. 8.7.3 ПДД червоний сигнал світлофору забороняє рух, а стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Таким чином, у судовому засіданні з боку відповідача суб`єкта владних повноважень не доведено належними та допустимими доказами відсутність таблички білого кольору із стрілкою зеленого кольору на рівні червоного сигналу світлофору під час здійснення повороту транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 28.10.2019 року, яка дозволяла рух при ввімкнутому червоному сигналі світлофору.

Посилання на відповідь КУ « СМЕП» про відсутність такої таблички згідно схеми спростовується фактом фото фіксації її наявності.

На момент винесення постанови інспектором поліції не було в якості доказів надано відео фіксації правопорушення, що могло б встановити відсутність такої таблички, та правомірність винесеної постанови.

Враховуючи презумпцію невинуватості та тягар доведеності вини саме інспектором, а також той факт що всі сумніви повинні трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, суд вважає , що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП - порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В даному випадку суд, враховуючи недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення вважає, що вимоги стосовно визнання незаконної і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і закриття провадження по адміністративної справи підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 4-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Бурлаки Івана Олександровича, третя особа Управління патрульної поліції в Одеській Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1677963 від 28.10.2019 року, яка винесена інспектором патрульної поліції Бурлакою І.А., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по ч.2 ст. 122 КупАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн.

Закрити провадження по адміністративної справи по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду, через Київський районний суд м. Одеси, апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Луняченко В. О.