Справа № 460/2711/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11496/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

на окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (суддя Друзенко Н.В.., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м.Рівне, дата складання повного тексту 17.09.2019 року),

в адміністративній справі №460/2711/18 за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області,

про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Володимирецького ОУПФ України Рівненської області, в якому просила зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача за віком із її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01.10.2018 року на підставі ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплачувати пенсію за віком з урахуванням проведеного перерахунку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 року позов задоволено повністю. Зобов`язано Володимирецьке ОУПФ України Рівненської області провести ОСОБА_1 з 01.10.2018 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням її права на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж, встановлений в п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2019 року апеляційну скаргу Володимирецького ОУПФ України Рівненської області повернено скаржнику, на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху.

07.05.2019 р. старшим державним виконавцем ВПВР Управління ДВС Головного ТУЮ у Рівненській області відкрито виконавче провадження ВП №59042057 щодо виконання виконавчого листа №460/2711/18 від 19.04.2019 р. про зобов`язання Володимирецького ОУПФ України Рівненської області провести ОСОБА_1 з 01.10.2018 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням її права на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж, встановлений в п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. а.с. 53-а).

Листом від 31.05.2019р. №995/08-02 Володимирецьке ОУПФ України Рівненської області повідомило ВПВР Управління ДВС Головного ТУЮ у Рівненській області, що на виконання виконавчого листа №460/2711/18 від 19.04.2019 р., розпорядженням №119401 від 26.04.2019 року проведено ОСОБА_1 з 01.10.2018 року перерахунок пенсії, з урахуванням її права на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений в п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній станом на 01.10.2018 року). З 11.10.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.12.2017 р. №2148-VIII, в частині, якою ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У цьому випадку визначається розмір пенсії, яка складається із двох частин: частина пенсії, яка припадає за період стажу до набрання чинності Законом №2148-VIII та частини пенсії, яка припадає за період страхового стажу після набрання ним чинності. Зазначено, що частина пенсії обчислена за період страхового стажу з січня 2004 року буде проіндексована відповідно до визначеного порядку індексації розмірів пенсії та етапів такої індексації за період до моменту фактичного виходу на пенсію та підсумована другою частиною пенсії, обчисленою за період страхового стажу після 01.01.2004 року і буде виплачуватись застрахованій особі однією сумою. Відповідно такий порядок нарахування пенсії стягувачу є невигідним, оскільки розмір його пенсії після проведення перерахунку відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зменшиться. Як наслідок, вказаний перерахунок автоматично зумовлює застосування Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі (а.с. 52, 79).

20.08.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, у якій просила визнати протиправним розпорядження Володимирецького ОУПФ України Рівненської області №119401 від 26.04.2019 року, що прийняте на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 року у справі №460/2711/18 про зміну умов нарахування ОСОБА_1 пенсії та розрахунок її за двома складовими (а.с. 49).

Окремою ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та рішень при виконанні рішення суду від 29.11.2018 року у справі №460/2711/18 задоволено. Визнано протиправним рішення Володимирецького ОУПФ України Рівненської області, викладене в розпорядженні №119401 від 26.04.2019 року. Постановлено окрему ухвалу про виявлені під час розгляду заяви порушення закону, яку довести до відома суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню закону шляхом здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 жовтня 2018 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду від 29.11.2018р. у справі №460/2711/18. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомити Рівненський окружний адміністративний суд про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, у строк до 17.10.2019 р..

З цією окремою ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року не погодилось ГУ ПФУ в Рівненській області (правонаступник Володимирецького ОУПФ України Рівненської області) та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена окрема ухвала суду прийнята з порушенням вимог ст.242 КАС України, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжується до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. Зазначає апелянт, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 року було виконано Управлінням в повному обсязі та здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018 року, в редакції ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин. Крім цього, звертає увагу апелянт на те, що з розпорядження №119401 від 26.04.2019 року видно, що перерахунок пенсії за рішенням суду для ОСОБА_1 є невигідним, оскільки розмір пенсії до проведення перерахунку становив 1800,08 грн., а після проведення перерахунку становить 1661,67 грн.. Також зазначає апелянт те, що судом першої інстанції не були враховані норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.12.2017 р. №2148-VIII, якими внесено зміни до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно після проведення перерахунку за вказаною ч.2 ст.56 Закону, розмір пенсійної виплати зменшується, отже пенсія виплачується в розмірі встановленому до набрання законної сили судового рішення, тобто відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також звертає увагу апелянт на те, що судом першої інстанції не враховано практику Європейського суду з прав людини щодо дії на зобов`язання, які виникають при внесенні змін у законодавстві.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену окрему ухвалу суду від 17.09.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративній справі врегульовано, зокрема, статтею 383 КАС України. Так, відповідно до ч.1, ч.3 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (ч.6 ст.383 КАС України).

Статтею 249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч.2 ст.249 КАС України).

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст.249 КАС України).

Наведеними вище правовими нормами передбачено, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду підлягає застосуванню виключно у випадку наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Із матеріалів адміністративної справи видно, що 19.04.2019 року Рівненським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист №460/2711/18 про зобов`язання Володимирецького ОУПФ України Рівненської області провести ОСОБА_1 з 01.10.2018 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням її права на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж, встановлений в п. 2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 31.05.2019 р. №995/08-02 Володимирецьке ОУПФ України Рівненської області повідомило ВПВР Управління ДВС Головного ТУЮ у Рівненській області, що на виконання виконавчого листа №460/2711/18 від 19.04.2019 р., розпорядженням №119401 від 26.04.2019 року проведено ОСОБА_1 з 01.10.2018 року перерахунок пенсії, з урахуванням її права на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений в п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При проведенні перерахунку пенсії позивача основний розмір пенсії був обчислений із застосуванням двох складових. Тобто основний розмір пенсії позивача був обрахований відповідачем на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після проведення перерахунку розмір пенсійної виплати зменшується.

У зв`язку з наведеними обставинами, позивач 20.08.2019 р. звернулася із заявою у порядку статті 383 КАС України.

Судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що розпорядженням відповідача №119401 від 26.04.2019 р. підтверджено, що перерахунок пенсії позивачу проведено не відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а на підставі частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що резолютивна частина рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/2711/18 містить положення виключно про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ.

Відповідно до ч.2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З аналізу змісту частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ видно, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме «призначення пенсії», а не інших випадків. При цьому, таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції також було взято до уваги те, що ч.2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була доповнена словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі підпункту 3 пункту другого розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017р. №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 року.

Матеріалами справи підтверджується, що пенсію за віком позивачу було призначено згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV ще з 2010 року.

При цьому, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 р. у справі №460/2711/18 фактично визнано за позивачем право на перерахунок пенсії за віком відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІ із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Тому, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на умовах, визначених частиною другою статті 27 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV, відповідач фактично застосував до спірних правовідносин положення підпункту 3 пункту 2 розділу І Закону №2148-VIII та порушив право позивача на пільгове обчислення розміру пенсії, реалізація якого попередньо була захищена відповідним судовим рішенням.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017р. №2148-VIII відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.

Тому, оскільки пенсія позивачу не призначається вперше, а підлягає перерахунку згідно з рішенням суду, то на нього не поширюється вказана умова.

Таким чином, розпорядження Володимирецького ОУПФ України Рівненської області №119401 від 26.04.2019 р., згідно з яким основний розмір пенсії позивача був обрахований відповідачем на умовах, визначених частиною другою статті 27 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV, свідчить про те, що рішення суду від 29.11.2018 р. у справі №460/2711/18 належним чином не виконано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розглядувані дії відповідача вказують на недотримання вимог закону, порушують права позивача. Тому, в оскарженій окремій ухвалі суду від 17.09.2019 року суд застосував вірний механізм судового контролю за виконанням судового рішення, тобто, ухвалив вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 р. у справі №460/2711/18, а також зобов`язав повідомити суд про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Судом першої інстанції також вірно враховано рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 року в якому зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції щодо заяви позивача, поданої у порядку статті 383 КАС України, та не містять переконливих доводів належного і в повному обсязі виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 р. у справі №460/2711/18.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що зі змісту статті 383 КАС України видно, що за наявності підстав для задоволення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, суд постановляє «ухвалу».

Однак, за результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1 від 20.08.2019 р., яка подана в порядку статті 383 КАС України, судом першої інстанції винесено «окрему ухвалу», що не відповідає приписам статті 383 КАС України.

З цього приводу колегія суддів апеляційного суду враховує, що ці допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, тобто щодо назви судового документа (судового рішення), відповідно до ч.2 ст.317 КАС України, не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки ці порушення не призвели до неправильного вирішення справи.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року в адміністративній справі №460/2711/18 за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 23.12.2019 року