Справа № 237/4542/19
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року справа №237/4542/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 р. у справі № 237/4542/19 (головуючий І інстанції Зеленов А.С., повний текст складено 11.11.2019р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новікова Миколи Миколайовича про визнання акту незаконним та скасування постанови, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовом до Старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новікова Миколи Миколайовича (далі відповідач), в якому просила акт старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новікова М.М. від 12 серпня 2019 року по виконавчому провадженню №59552659, відкритому за виконавчим листом №2/237/66/19 виданим 29 травня 2019 року Мар`їнським районним судом стосовно ОСОБА_1 визнати незаконним; постанову старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новікова М.М. від 13 серпня 2019 року винесену на підставі акту від 12 серпня 2109 року по виконавчому провадженню 59552659, відкритому за виконавчим листом №2/237/66/19 виданим 29 травня 2019 року Мар`їнським районним судом стосовно ОСОБА_1 за ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» - скасувати; провадження по справі стосовно позивача за вчинення правопорушення, передбаченого ст.ст. 63.75 Закону України «Про виконавче провадження» - закрити у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 1-4).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що постановою старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новікова М.М. від 13 серпня 2019 року по виконавчому провадженню №59552659 на неї накладено штраф у сумі 1700 грн. за невиконання рішення суду. Вважає, що зазначену вище постанову винесено безпідставно та необґрунтовано, із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для притягнення її до відповідальності, невідповідності висновків, викладених у описовій та резолютивній частині постанови від 13 серпня 2019 року, фактичним обставинам справи та у зв`язку із порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», дії ОСОБА_2 є протиправними, а спірна постанова від 13 серпня 2019 року підлягає скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 185-188).

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, вважає, що рішення прийнято з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, упереджено, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідно до вимог п.2.4.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, кількість понятих при вчиненні виконавчих дій не може бути менше двох. Акт від 12.08.2019р. складено за участю лише одного понятого, отже він є незаконним та недійсним. Наголошує на тому, що оскаржувана постанова від 13.08.2019р. складена на підставі акту ОСОБА_2 від 12.08.2019р., а 12.08.2019р. є понеділком, а не п`ятницею, як зазначено в рішенні суду першої інстанції і конкретно в цей день позивач працювала до 17:15 години. Крім того, вважає, що фізична неможливість виконати рішення саме у зазначений час (рівно о 17:00 годині), а не по прибуттю з роботи є поважною причиною не точного виконання рішення суду, отже в діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначає про незгоду з позицією суду та державного виконавця Новікова М.М. щодо питання - чому саме вона повинна приводити сина до батька та фактично організовувати зустріч, а не батько забирати та особисто приводити сина до себе додому.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 (а.с. 5-6).

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 26 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4 Визначено ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_4 у вигляді побачень, а саме: кожного понеділка, середи та п`ятниці з 17:00 години до 19:00 години; в святкові дні: 04 жовтня щороку (день народження ОСОБА_4 ) з 17:00 години до 19:00 години; 16 жовтня щороку (день народження ОСОБА_3 ) з 17:00 години до 19:00 години; 19 грудня щороку ( ОСОБА_5 ОСОБА_6 ) з 17:00 години до 19:00 години; 31 грудня щороку (Новий рік) з 17:00 години до 19:00 години;19 січня щороку (свято Водохреща) з 17:00 години до 19:00 години; 30 березня щороку (день Таїнства Хрещення ОСОБА_4 ) з 17:00 години до 19:00 години; щороку (за православним календарем в свято Пасхи) з 17:00 години до 19:00 години. Зустрічі здійснювати за адресою місця реєстрації та проживання ОСОБА_3 . Зустрічі батька ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4 до 01 березня 2020 року здійснювати за участю спеціаліста служби у справах дітей та матері ОСОБА_1 за її бажанням. Після 01.03.2020 року зустрічі здійснювати без участі інших осіб.

Постановою Донецького апеляційного суду від 29 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області залишено без змін (а.с.122-130).

22 липня 2019 року Мар`їнським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження №59552659 (а.с.11).

Постановою старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новікова М.М. від 13 серпня 2019 року по виконавчому провадженню №59552659 на ОСОБА_1 накладено штрафу в сумі 1700 грн. за невиконання рішення суду (а.с. 8).

Спірним питанням даної справи є правомірність прийняття постанови від 13 серпня 2019 року по виконавчому провадженню №59552659, відкритому за виконавчим листом №2/237/66/19 виданим 29 травня 2019 року Мар`їнським районним судом стосовно ОСОБА_1 за ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІ (далі - Закон № 1404-VІІ).

Відповідно до ст.1 Закону № 1404-VІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 13 Закону № 1404-VІІ визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пункт 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Державний виконавець зобов`язаний перед застосуванням штрафних санкцій встановити, наявність або відсутність поважності причин невиконання рішення суд і обов`язку виконати рішення лише боржником.

Відповідно ст.64-1 Закону №1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, оскільки порядок виконання рішення Мар`їнським районним судом Донецької області не змінено то відповідач складаючи акт та оскаржувану постанову про накладення штрафу на позивача діяв правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами справи, 12 серпня 2019 року державним виконавцем Новіковим М.М. складено акт, яким встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений судом час не з`явилася із сином за адресою проживання ОСОБА_3 , у зв`язку із чим не надала можливості останньому брати участь у вихованні та спілкуванні із сином (а.с.28).

13 серпня 2019 року в постанові про накладення штрафу державним виконавцем встановлено, що при перевірці виконання рішення суду боржником - ОСОБА_1 у визначений судом час, а саме о 17:00 годині, в понеділок, 12.08.2019р., не з`явилась з сином за адресою: АДРЕСА_1 (адреса проживання ОСОБА_3 ), чим не надала можливості ОСОБА_3 брати участь у вихованні та спілкуванні із сином, за що накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. на користь держави (а.с. 8).

Відповідно ч.2 ст 63 Закон України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Матеріали справи свідчать, що позивач письмово зверталась до Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби та Старшого державного виконавця Новікова М.М. (заяви відповідачем отримані 11.06.2019р. та 06.08.2019р.) з проханням надати роз`яснення, яким чином виконувати судовий наказ з урахуванням певних обставин, зокрема довідки з місця роботи, згідно якої, графік роботи позивача з понеділка по четвер з 8:00 год. до 17:15 год., по п`ятницях з 8:00 год. до 16:00 год. (а.с. 12-18).

Отже, враховуючи, що акт державного виконавця від 12.08.2019р., щодо відсутності позивача о 17:00 годині за адресою проживання ОСОБА_3 складений у понеділок, що відповідно до графіку роботи ОСОБА_1 унеможливлює її знаходження в зазначений час, інформування відповідача про певні труднощі виконання судового рішення, колегія суддів погоджується з доводи апеляційної скарги щодо поважності причин неприбуття саме о 17:00 годині, оскільки необхідно певний час для прибуття з місця роботи додому та подальшій організації зустрічі ОСОБА_3 із сином.

Довід апелянта, щодо вимог Інструкції про проведення виконавчих дій, зокрема кількість понятих при вчиненні виконавчих дій не може бути менше двох, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наказ Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. №74/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 15.12.1999р. №865/4158 «Про затвердження інструкції про проведення виконавчих дій» втратив чинність.

Стосовно доводу апелянта, про незгоду з позицією суду та державного виконавця Новікова М.М. щодо питання - чому саме вона повинна приводити сина до батька та фактично організовувати зустріч, а не батько забирати та особисто приводити сина до себе додому суд зазначає.

22.08.2019р. позивач звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, в якій просила змінити час побачень, визначений в рішенні суду від 26.02.2019р. з урахуванням графіку роботи (а.с. 35).

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 29.09.2019р. провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду зупинено до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 (а.с. 150).

28 жовтня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою по справі №237/4742/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 26 лютого 2019 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 29 травня 2019 року без змін.

В постанові від 28 жовтня 2019 року по справі № 237/4742/17 суд касаційної інстанції зазначив, що оскаржуваними судовими рішеннями не встановлено обов`язку матері приводити дитину додому до батька.

Таким чином, колегія суддів апеляційної адміністративної інстанції не приймає доводи апелянта щодо питання організації зустрічі батька з сином, оскільки не є предметом розгляду даної справи окрім іншого, зазначене питання досліджено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в порядку цивільного судочинства.

Аналізуючи доводи апелянта, суд приходить до переконання, що невиконання судового рішення щодо неприбуття позивача з сином за адресою: АДРЕСА_1 у визначений судом час, а саме о 17:00 годині, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

З огляду на викладене, колегія судів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідач діяв правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства України складаючи акт від 12 серпня 2019 року та оскаржувану постанову від 13 серпня 2019 року по виконавчому провадженню №59552659 про накладення штрафу на позивача.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судове рішення судом першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи те, що рішенням суду апеляційної інстанції адміністративний позов задоволено частково, колегія суддів, враховуючи положення ст. ст. 132, 139 КАС України, вважає за необхідне стягнути витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи та складаються з витрат по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 1921,00 грн., які підтверджуються відповідними доказами.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 р. у справі №237/4542/19 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 р. у справі № 237/4542/19 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новікова Миколи Миколайовича про визнання акту незаконним та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новікова М.М. від 13 серпня 2019 року по виконавчому провадженню №59552659, відкритому за виконавчим листом №2/237/66/19 виданим 29 травня 2019 року Мар`їнським районним судом Донецької області.

Закрити провадження у справі за вчинення правопорушення, передбаченого ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (пр-т Соборний, 4, м. Курахове, Донецька область, 85612, Код ).

Повне судове рішення складено та підписано 24 грудня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст. 328 КАС України.

Головуючий Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць