Справа № 500/1280/19
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12229/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача Нюні О. І.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року (рішення ухвалено у м. Тернополі судом у складі головуючого судді Хрущ В. Л., повний текст рішення виготовлений 15 жовтня 2019 року) у справі № 500/1280/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA403000/2019/000654/2 від 02.05.2019.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року, яке ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA403000/2019/000654/2 від 02.05.2019.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці ДФС документально підтверджений судовий збір в сумі 768,40 грн, сплачений відповідно до квитанції № 20 від 06.06.2019 та частину судового збору в розмірі 1133,55 грн, сплаченого відповідно до квитанції № 10 від 13.09.2019.

Повернуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 переплачену суму судового збору у розмірі 358,87 грн, сплачену відповідно до квитанції № 10 від 13.09.2019.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Тернопільська митниця ДФС, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно виписки по банківського рахунку № НОМЕР_1 від 27.02.2019 оплата за придбаний товар проводилась через PKO BANK POLSKI, однак до митного оформлення банківський платіжний документ щодо проведеної оплати за придбаний автомобіль через PKO BANK POLSKI не подавався.

Оплата за придбаний транспортний засіб мала б здійснюватись відповідно до виставленого продавцем рахунку-фактури № NPN 293 від 04.03.2019, проте оплата проведена ще до моменту виставлення даного рахунку-фактури, а саме 27.02.2019.

Апелянт стверджує, що виписка по банківського рахунку № НОМЕР_1 від 27.02.2019 не містить посилання на рахунок-фактуру № NPN 293 від 04.03.2019 та не містить інформації про придбаний автомобіль, що не дає можливості ідентифікувати даний документ із придбаним транспортним засобом та здійсненою операцією купівлі-продажу.

З наведеного апелянт робить висновок, що позивачем до митного оформлення не подано банківський платіжний документ про оплату за придбаний автомобіль.

Поданий позивачем висновок експерта про вартість автомобіля митний орган вважає неналежним та не бере його до уваги, оскільки вважає, що даний документ складено з порушенням встановленої методики проведення експертизи.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що згідно платіжного документу від 27.02.2019, поданого до митного оформлення, платником є ОСОБА_1 , однак згідно відмітки в закордонному паспорті позивача виїзд датовано 16.03.2019.

Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції від 09 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Нюня О. І. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Тернопільської митниці ДФС, а судове рішення першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що платіжне доручення в іноземній валюті по рахунку № 1104 86 265457 від 27.02.2019 містить всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного ОСОБА_1 транспортного засобу, а саме: час оплати, суму та номер рахунку - фактури № NPN293.

Документом який дозволяє ідентифікувати куплений транспортний засіб як за номером VIN-коду так і за іншими характеристиками в даному випадку є рахунок-проформа № NPN 293, яка містить усі необхідні реквізити оплаченого рахунку та видана позивачу за наслідками виконання ним умов оплати за раніше виставленим інвойсом-проформою на суму 120480 шведських крон.

Таким чином, позивачем при здійсненні імпорту товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, встановлений частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.04.2019 агентом з митного оформлення позивача для здійснення митного оформлення транспортного засобу до Тернопільської митниці ДФС подано митну декларацію № UA403030/2019/007822, якою задекларовано товар, який ввозиться на митну територію України, а саме вживаний легковий автомобіль марки Volvo, модель Xc70, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . У вказаній митній декларації декларантом визначено митну вартість товару за основним методом, тобто, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - 120480 шведських крон.

Одночасно з митною декларацією відповідачу подано ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема: рахунок-проформа (Proforma invoice) № NPN 293 від 22.02.2019; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № NPN293 від 04.03.2019; декларація про походження товару № від 14.02.2019 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА20903/2019/19100 від 17.03.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № від 14.02.2019; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 57 від 27.02.2019; документ, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам (інформація з інтернет-ресурсу blocket.se) від 28.03.2019; некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 - 3021, 3023) № 353980 від 19.02.2019; договір про надання послуг митного брокера № б/н від 28.02.2019; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № НОМЕР_3 від 09.03.1999; ідентифікаційний код від 08.02.2000; інформація з інтернет-ресурсу kvd.se від 28.03.2019; інформація з інтернет-ресурсу kvd.se від 25.03.2019; інформація з інтернет-ресурсу mobile.de від 28.03.2019; некласифікований документ - лот аукціону kvd від 05.02.2019; сервісна книжка від 05.11.2014; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 0.0..1 від 14.03.2019; копія митної декларації країни відправлення № 19РL402010Е0306722 від 16.03.2019; сертифікат відповідності колісного транспортного засобу № UА.009.86668-19 від 19.03.2019; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № ЕН186812 від 29.07.2010.

Під час автоматизованого контролю, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» було згенеровано форми митного контролю: «103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених ЄАІС Держмитслужби»; «105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; «106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів». Також, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» проінформовано: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації/, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: YW1DZ8156F1213491, валюта - EUR, вартість - 17800».

Відповідно до профілів ризику, згенерованих АСАУР та розпорядження Тернопільської митниці ДФС від 19.10.2018 № 24-р посадовою особою підрозділу митного оформлення направлено до спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання запит № 418 від 19.04.2019 щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Тернопільською митницею ДФС 19.04.2019 направлено декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, наступного змісту: «у зв`язку із тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість та витрати на транспортування (якщо здійснювалось), просим відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України надати документи: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вищезазначених документів, надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією».

Позивачем на вимогу відповідача надано висновок експертного товарознавчого дослідження судового експерта Мазура М. С . № 203/19 від 19.04.2019. В даному висновку зазначено, що вартість автомобіля Volvo, модель Xc70, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , становить 10203 Євро, що в еквіваленті станом на 19.04.2019 складає 308053,05 грн.

Тернопільською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товару № UA403000/2019/000654/2 від 02.05.2019, згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом в розмірі 17800 Євро, що на момент подання декларації становить 186472,77 шведських крон.

Крім того, Тернопільською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА403030/2019/00433, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з підстав коригування митної вартості товару.

03.05.2019 уповноваженою особою позивача подано для митного оформлення декларацію № UA403030/2019/008400, з визначенням митної вартості на підставі рішення про коригування митної вартості товарів від 02.05.2019, за якою товар випущено у вільний обіг.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Положеннями частин 1-3 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами 1-3 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 6 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені норми права в їх системному зв`язку, апеляційний суд виходить з того, що митний орган повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.

У справі встановлено, що підставою для винесення рішення про коригування митної вартості № UA403000/2019/000654/2 від 02.05.2019 став сумнів митного органу в правильності заявленої представником позивача митної вартості транспортного засобу Volvo, модель Xc70, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 . Так, позивачем заявлено до митного оформлення ціну покупки вказаного автомобіля в розмірі 120480 шведських крон, однак відповідачем за резервним методом, на підставі цінової інформації наявної в митного органу, визначено митну вартість товару на рівні 186472,77 шведських крон (17800 Євро).

Як зазначено вище, декларантом надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.

Щодо доводів скаржника про виявлені при здійсненні митного контролю розбіжності та невідповідності у поданих декларантом документах, зокрема, що виписка по банківському рахунку № НОМЕР_1 від 27.02.2019 не містить посилання на рахунок-фактуру № NPN 293 від 04.03.2019 та не містить інформації про придбаний автомобіль, що не дає можливості ідентифікувати даний документ із придбаним транспортним засобом та здійсненою операцією купівлі-продажу, апеляційним судом встановлено, що вищевказана виписка по банківському рахунку містить посилання на номер та серію паспорта позивача та на номер документу NPN 293 в четвертому рядку розділу «детальна інформація» (а. с. 16 зворот).

Фактура № NPN 293 від 04.03.2019 містить всю необхідну інформацію для ідентифікації як придбаного транспортного засобу так і покупця та ціни покупки.

Так, у фактурі № NPN 293 від 04.03.2019 чітко вказано, що покупцем є ОСОБА_1 , ціна товару 120480 шведських крон, модель купленої машини - Volvo Xc70, шасі № НОМЕР_2 .

З наведеного апеляційний суд робить висновок про безпідставність твердження відповідача про неможливість ідентифікувати куплений автомобіль та здійснену операцію купівлі-продажу.

Щодо доводів апелянта про те, що до митного оформлення банківський платіжний документ щодо проведеної оплати за придбаний автомобіль через PKO BANK POLSKI не подавався, слід зазначити, що виписка по банківському рахунку № НОМЕР_1 від 27.02.2019 містить всі необхідні дані для підтвердження проведеної оплати. Так, дана виписка по банківському рахунку містить дані про суму сплачену позивачем, дату проведення оплати, банк платника та посилання на документ № NPN 293 .

З пояснень в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представника позивача видно, що таким документом є рахунок-проформа від 22.02.2019 № NPN 293.

Стосовно доводів апелянта про те, що оплата за придбаний транспортний засіб мала б здійснюватись відповідно до виставленої продавцем фактури № NPN 293 від 04.03.2019, проте оплата проведена ще до моменту виставлення даного рахунку-фактури, а саме 27.02.2019, слід зазначити, що фактура № NPN 293 від 04.03.2019 (а.с.11) видана позивачу за наслідком виконання ним умов оплати 27.02.2019 (згідно виписки з банківського рахунку) за раніше виставленим рахунком-проформою від 22.02.2019 (а. с. 12).

Оцінюючи доводи апелянта про те, що згідно платіжного документу від 27.02.2019, поданого до митного оформлення, платником є ОСОБА_1 , однак згідно відмітки в закордонному паспорті виїзд датовано 16.03.2019, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Отже, митний орган зобов`язаний перевірити числове значення заявленої митної вартості, що відповідно стосується визначення суми вартості товару, який підлягає розмитненню, а не порядку здійснення оплати вартості такого товару.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції в частині того, що декларантом подано митному органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UA403000/2019/000654/2 від 02.05.2019, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA403000/2019/000654/2 від 02.05.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи скаржника, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243 ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 500/1280/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 26.12.2019.