Справа № 205/6575/19 (2-а/205/157/19)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 205/6575/19
провадження №2-а/205/157/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року (суддя Басова Н.В.) у справі №205/6575/19 (провадження №2-а/205/157/19) за позовом ОСОБА_1 до Сектора реагування патрульної поліції № 2 Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ватученка Артема Вікторовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Сектора реагування патрульної поліції № 2 Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ватученка Артема Вікторовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №175831 від 19.07.2019.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на необґрунтованість та неправомірність оскарженого рішення, оскільки винесене відповідачем за відсутності належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в ході судового розгляду справи не доведено тих обставин, які покладені ним в обґрунтування заявлених позовних вимог. З цих підстав, зважаючи на те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано в оскаржуваній постанові, яка винесена уповноваженою посадовою особою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове, яким скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №175831 від 19.07.2019 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. В обґрунтування вимог

апеляційної скарги посилається на те, що під час вирішення справи судом не взято до уваги положення ч.2 ст.77 КУпАП, за змістом якої обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Вказує на те, що, окрім оскарженої постанови, відповідачем жодних доказів вчинення правопорушення не надано, а викладені в постанові спірні висновки ґрунтуються виключно на його поясненнях та є його суб`єктивним баченням.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із такого.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 19.07.2019 інспектором сектору реагування патрульної поліції № 2 Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної Поліції в Харківській області старшого лейтенантом поліції Ватученком Артемом Вікторовичем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №175831, згідно якої ОСОБА_1 , 19.07.2019 о 02:45 год., керуючи ТЗ MAN TGX 28.540, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом ВЕСТТ НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 (в) ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Пунктом 8.4 ПДР України визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема підпункт «в» вказує на заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно Додатку 1 до Правил, знак 3.34 "Зупинку заборонено" є заборонним.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, порушення вимог дорожніх знаків створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з огляду на предмет спору у цій справі, саме на відповідача покладено обов`язок довести правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У спірному випадку відповідачем до суду не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача складу правопорушення, відповідальність з яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Не зазначено про такі докази і в оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №175831 від 19.07.2019 не можливо визнати обґрунтованою, оскільки зазначені в ній обставини не підтверджені жодними доказами.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року по справі №205/6575/19 (провадження №2-а/205/157/19) - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №175831 від 19.07.2019 - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 26.12.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк