Справа № 240/10071/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111020200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказу і рішення,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління ДФС у Житомирській області про проведення фактичної перевірки №1470 від 07.08.2019;
- визнати протиправним та скасувати рішення начальника Головного управління ДФС у Житомирській області про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків від 15.08.2019 №2/14/06-30- 13 02.
В обґрунтування позову вказано, що контролюючим органом на підставі звернення ОСОБА_2 щодо порушень з боку ОСОБА_1 законодавства про працю та податкового законодавства України винесено наказ №1470 від 07.08.2019 про проведення фактичної перевірки. У зв`язку із недопуском представників контролюючого органу до проведення перевірки відповідачем було складено акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та, або наданні письмових пояснень до нього №498/06-30-13-02 від 15.08.2019. Позивач посилається на те, що за вказаною адресою на момент перевірки не перебувала, господарську діяльність не здійснює, а тому підстав для допуску до проведення перевірки посадових осіб контролюючого органу за зазначеною адресою не було. Вважає наказ на проведення перевірки та рішення, прийняте за результатами відмови у допуску прийнятими в порушення норм чинного законодавства, а тому просила позов задовольнити.
Ухвалою суду від 16.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Позивач та його представник в судових засіданнях позов підтримали, просили задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов (а.с.72-73).
Протокольною ухвалою в судовому засіданні 02.12.2019 відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.
Як встановлено з матеріалів справи, наказом начальника Головного управління ДФС у Житомирській області №1470 від 07.08.2019 призначено проведення фактичної перевірки діяльності платника податків, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.83).
Підставою для призначення перевірки стала заява громадянина ОСОБА_2 від 01.08.2019, в якій повідомлено про грубі порушення з боку ОСОБА_1 законодавства про працю та податкового законодавства України (а.с. 12).
На підставі наказу №1470 від 07.08.2019 виконуючим обов`язки заступника начальника ГУ ДФС у Житомирській області О. Бондаренком 12.08.2019 було видано направлення на перевірку №1921 та №1922 (а.с.84-85).
За результатами проведеної перевірки посадовими особами контролюючого органу було складено акт про відмову від підпису у направленні на перевірку та отриманні копії наказу про проведення фактичної перевірки №499/06-30-13-02 від 15.08.2019 (а.с.86).
Актом від 15.08.2019 №498/06-30-13-02 засвідчено факт відмови ФОП ОСОБА_1 в отриманні акта та, або наданні письмових пояснень до нього (а.с. 88).
Актом від 15.08.2019 №497/06-30-13-02 засвідчено факт відмови від допуску посадових (службових) осіб ГУ ДФС у Житомирській області для проведення фактичної перевірки (а.с.87).
На підставі наведених актів начальник ГУ ДФС у Житомирській області прийняв рішення № 2/14/06-30-13-02 від 15.08.2019 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, ФОП ОСОБА_1 , та подав до суду подання про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна (а.с.89).
Вказане рішення листом від 15.08.2019 направлено ОСОБА_1 , де вказано, що умовним арештом майна є обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно (а.с.90).
Вважаючи наказ на проведення перевірки та рішення податкового органу протиправними та прийнятими в порушення норм чинного законодавства, позивач звернулась до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Положеннями підпункту 75.1.3. пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно з п.п.16.1.9. п.16.1. ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.
Підпунктом 16.1.13. п.16.1. ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.81.1. ст.81 цього Кодексу посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.
У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.
З аналізу даних правових норм слідує, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки, зокрема, за наявності визначених законом підстав та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, та службового посвідчення.
За правилами п.80.1. ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.п.80.2.2);
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (п.п.80.2.3);
- неподання суб`єктом господарювання в установленим законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (п.п.80.2.4);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.п.80.2.5);
- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (п.п.80.2.6);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (п.п.80.2.7).
В контексті наведеного суд відмічає, що фактична перевірка проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 ст.80 ПК України.
Тобто, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.
Як вбачається зі спірного наказу№1470 від 07.08.2019 підставою призначення фактичної перевірки вказано підпункти 80.2.1., 80.2.3., 80.2.7. пункту 80.2. статті 80 ПК України (а.с.83).
Судом встановлено, що на адресу контролюючого органу надійшла заява громадянина ОСОБА_2 від 01.08.2019, в якій він посилається на грубі порушення з боку ОСОБА_1 законодавства про працю та податкового законодавства України (а.с.12).
Вказана заява стала підставою призначення проведення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.7. пункту 80.2. статті 80 ПК України.
На спростування вказаних обставин позивачем до матеріалів справи надано нотаріально завірену заяву громадянина ОСОБА_2 від 16.08.2019. Зі змісту якої встановлено, що вказаний громадянин дійсно працював у позивача. При звільненні остання провела з ним за період роботи всі розрахунки. Матеріальних, моральних претензій та претензій щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства про працю та Податкового законодавства України не має. Ніяких заяв про неодержані коншти від ФОП ОСОБА_1 він не писав і не підписував, не звертався до будь-яких контролюючих органів ні в письмовому, ні в усному порядку із заявами або скаргами щодо ОСОБА_1 . Заяву, подану начальнику ГУ ДПС у Житомирській області Лаврову О.С. від 01.08.2019 він не писав і не підписував (а.с.54).
З метою встановлення об`єктивних обставин справи в судовому засіданні в якості свідка було допитано громадянина ОСОБА_2 , який підтвердив той факт, що працював у ОСОБА_1 водієм, заробітну плату отримував вчасно і у повному обсязі, на момент звільнення з ним проведено всі розрахунки. Свідок також показав, про наявність у ОСОБА_1 будь-яких неоформлених працівників йому не відомо, зі скаргою до органів ДФС не звертався. Більш того, адреса відправника, що зазначена на конверті в якому надійшла до контролюючого органу заява від 01.08.2019 йому невідома. ОСОБА_2 підтвердив обставини, що викладені у нотаріально завіреній заяві від 16.08.2019.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для призначення фактичної перевірки контролюючим органом відповідно до підпункту 80.2.7. пункту 80.2. статті 80 ПК України відсутні.
Іншими підставами для проведення перевірки контролюючим органом у наказі №1470 від 07.08.2019 вказано підпункти 80.2.1., 80.2.3. пункту 80.2 статті 80 ПК України. Зі змісту наведених норм встановлено, що перевірка може бути призначена:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.
До матеріалів справи не надано ні доказів наявності можливих порушень податкового законодавства позивачем, що виявлені під час перевірок контрагентів, ні будь-яких заяв покупців, клієнтів, що можуть свідчити про існування порушень з боку ФОП Волинець ОСОБА_3 .
Натомість, відповідачем у відзиві до підстав проведення перевірки наведено встановлений зі змісту поданого за серпень 2019 року звіту ФОП ОСОБА_1 факт оформлення у штаті одного працівника за наявності 8 об`єктів оподаткування та 13 орендованих торгових місць.
На підтвердження наведених обставин до матеріалів справи надано звіт ФОП ОСОБА_1 за серпень 2019 року (а.с.75-80), доповідна записка Управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Житомирській області (а.с.81) та перелік об`єктів оподаткування ФОП ОСОБА_1 (а.с. 82).
Суд звертає увагу на той факт, що серед наведених у наказі №1470 від 07.08.2019 підстав проведення перевірки відсутнє посилання, що свідчить про самостійне встановлення контролюючим органом інформації про наявність порушення.
Більш того, серед наведених у п.80.2. ст.80 ПК України підстав проведення фактичної перевірки, можливості контролюючим органом провести таку перевірку за наявності службової записки та аналізу звіту платника податків не існує.
Крім того, пунктом 1 наказу №1470 від 07.08.2019 вказано провести фактичну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 07 серпня 2019 року тривалістю 10 діб, за місцем фактичного провадження діяльності готель "Гермес", платника податків за адресою: майдан Визволення,8-а, м.Житомир (а.с.83).
Натомість у позовній заяві вказано, що ФОП ОСОБА_1 є власником приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , однак не здійснює господарську діяльність за вказаною адресою.
На підтвердження здійснення господарської діяльності за вказаною адресою іншими особами до матеріалів справи надано:
- договір оренди приміщення від 02 січня 2019 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та приватним підприємством "Леверанс", в особі директора Бєлова О.В. строком на 12 місяців. Предметом договору є оренда приміщення загальною площею 320 кв.м., що займають 1,2 поверх будівлі за адресою: м.Житомир, АДРЕСА_2 Визволення,8-а (а.с.50-51);
- договір оренди приміщення від 27.05.2019 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 строком на 12 місяців. Предметом договору є оренда приміщення загальною площею 187 кв.м., що займають 2,3 поверх будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.52-53);
- договір оренди приміщення від 03.05.2018 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 строком на 24 місяці. Предметом договору є оренда приміщення загальною площею 2711,7 кв.м., що займають 1, 2, 3 поверх будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 59-60).
Таким чином, вказаний об`єкт загальною площею 3250,7 кв.м. перебуває у власності позивача, однак вся площа будівлі передана в оренду.
На спростування вказаних фактів відповідачем не надано жодних доказів провадження господарської діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, в порядку визначеному ПК України у наказі на проведення фактичної перевірки господарської одиниці має бути вказано адресу фактичного провадження такої діяльності, тоді як у наказі №1470 від 07.08.2019 адресою вказано будівлю, що перебуває у власності суб`єкта перевірки, однак не є об`єктом провадження нею господарської діяльності.
Вказана обставина унеможливлює проведення контролюючим органом фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, позивач зазначає, що на момент перевірки за адресою: АДРЕСА_1 .Житомир не перебувала, так, як зверталась за медичною допомогою, про що свідчить консультаційний висновок спеціаліста невролога ОСОБА_6 від 15.08.2019, а потім поїхала додому (а.с.134).
Допитаний у якості свідка громадянин ОСОБА_7 , показав суду, що 15.08.2019 на прохання ОСОБА_1 близько 9:00 завіз її до Житомирської обласної лікарні та чекав її у машині до 12:00, після чого завіз ОСОБА_1 додому.
Крім того, позивач та її представник посилаються на факт відсутності підписів ОСОБА_1 у актах від 15.08.2019 про відмову від підпису у направленні на перевірку та отриманні копії наказу про проведення фактичної перевірки, про відмову в отриманні акта та, або наданні письмових пояснень до нього та про відмову у допуску посадових (службових) осіб ГУ ДФС у Житомирській області для проведення фактичної перевірки, що також свідчить про відсутність позивача 15.08.2019 на місці перевірки за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою встановлення наведених обставин в судовому засіданні в якості свідків було допитано Красуленка ОСОБА_8 - головного державного ревізора-інспектора відділу розгляду звернення платників податків, управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Житомирській області, який показав, що перевірка призначена наказом у зв`язку з надходженням від міської ради звернення ОСОБА_2 . У разі наявності в заяві контактного номеру, звернення перевіряється. Однак у заяві від 01.08.2019 такої інформації не було, у зв`язку з чим, перевірити належність такого звернення в телефонному режимі було неможливо. Він з іншим інспектором вийшли на перевірку 15.08.2019 близько 10:00, однак ОСОБА_1 вийшла з ресторану годину по тому. Процедура встановлення особи ОСОБА_1 не проводилась, оскільки перевіряючим достеменно було відомо, що до них вийшла саме ФОП ОСОБА_1 , оскільки вони впізнали її по фото з соціальних мереж та ЗМІ. Надані документи ОСОБА_1 відмовилась підписати. Акти від 15.08.2019 було складено на робочому місці.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 - начальник відділу розгляду звернення платників податків управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Житомирській області підтвердив підставу виходу на перевірку 15.08.2019 та показав, що о 9:00 телефонував ОСОБА_1 з приводу можливості виїзду на перевірку. Позивач у телефонній розмові дозволила приїхати на перевірку о 10:00. Однак коли перевіряючі прибули за вказаною адресою, ОСОБА_1 у допуску до перевірки відмовила. Відсутність факту встановлення особи платника податків свідок також підтвердив.
Крім того, ОСОБА_9 показав, що у разі надання позивачем до перевірки договорів оренди (суборенди) та інших доказів, негативних наслідків не було б. Акти від 15.08.2019 складено на парковці готелю "Гермес". З приводу відсутності його підпису у акті, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього пояснив, що він складався у двох примірниках, та надав суду для огляду підписаний екземпляр.
Суд звертає увагу, що копія акта, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень отримана позивачем і надана до матеріалів справи не містить підпису начальника відділу Палія Я.В. (а.с.48).
До того ж, копія вказаного акта, що долучена відповідачем разом з відзивом на позовну заяву від 03.10.2019 також не містить підпису ОСОБА_9 (а.с. 88).
З огляду на наведене, з урахуванням відсутності підстав для проведення фактичної перевірки, наказ начальника Головного управління ДФС у Житомирській області про проведення фактичної перевірки №1470 від 07.08.2019 підлягає скасуванню .
Згідно з п.94.6. ст.94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.
У зв`язку з недопуском перевіряючих до проведення перевірки керівником контролюючого органу 15 серпня 2019 року було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність встановленого факту недопуску до об`єкту перевірки та як наслідок, безпідставне прийняття рішення керівником про застосування щодо ФОП ОСОБА_1 адміністративного арешту.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу на проведення перевірки і рішення про застосування адміністративного арешту, у зв`язку з чим позов слід задовольнити в повному обсязі.
З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3842,00 грн, про, що свідчить квитанція № АВ040196КSV_9220783 від 20.08.2019 (а.с.4).
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДФС у Житомирській області сплаченого судового збору у сумі 3842,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення начальника Головного управління ДФС у Житомирській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 15.08.2019 №2/14/06-30-13-02.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , інд. код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 3842,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва