Справа № 640/20561/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року м. Київ № 640/20561/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі позивача - розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )
до Головного управління Держпраці у Київській області (вул. Вавілових,10,Київ 60,04060, )
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування постанови про накладення штрафу №КВ1573/1775/АВ/ТД/ФС-615 від 15.10.2019р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем було проведено перевірку позивача без повідомлення та без дослідження документації позивача, з огляду на те, що документи, надані позивачем, відповідачем прийнято не було.

Також позивач стверджує про те, що працівник позивача, зазначений в акті перевірки, належним чином оформлений, а пояснення отримані інспектором під тиском та не відповідають обставинам справи.

Відповідачем у відзиві позовні вимоги заперечуються з тих підстав, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем на підставі належних доказів та в межах наданих повноважень.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, представник відповідача в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні судом було допитано в якості свідка особу, зазначену в акті перевірки.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 12 вересня 2019 року № 4462, направлення на проведення інспекційного відвідування від 12.09.2019 № 1573, за рішенням керівника органу контролю, прийнятого на підставі повідомлення Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві від 05.09.2019 № М-4394, було проведено інспекційне відвідування фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 .

17.09.2019 посадовими особами Головного управління було здійснено виїзд за адресою здійснення господарської діяльності позивача, а саме: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з доданого відповідачем до відзиву направлення, завідуючій закладу громадського харчування ОСОБА_2 о 14 год.40 хв. 17.09.2019р. було вручено екземпляр направлення на проведення інспекційного відвідування від 12.09.2019 № 1573 та вимогу про надання документів від 17.09.2019 № 1573.

Копія вказаної вимоги, надана відповідачем, містить роздруківку переліку документів, в якій підкреслено чи обведено ряд позицій, зокрема:

- Витяг/довідка про реєстрацію в органах статистики Договір оренди об`єкту відвідування;

- Особові справи всіх працівників Товариства (в.т.ч. заяви, накази про прийом на роботу, повідомлення ДФС; особові картки ф.П-2)

- Копії договорів ЦПХ, які було укладено;

- Пояснення щодо ведення робіт, а також щодо кількості працівників ( з прізвищами) залучених до роботи.

Під час проведення інспекційного відвідування 17.09.2019 інспектором праці було відібрано письмові пояснення у ОСОБА_2 , яка зазначила, що працює завідуючою у ФОП ОСОБА_1 з серпня 2019 року, в посадові обов`язки входить приготування та видача їжі, робочий час ненормований, вихідні дні субота та неділя, заробітну плату отримує готівкою, запису у трудовій книжці не має. Інструктаж з охорони праці на робочому місці проводився.

23 вересня 2019 року відповідачем складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з ненаданням позивачем документів та надіслано вимогу про надання документів до 30.09.2019р.

При цьому, матеріали справи містять докази направлення листа позивачу - фіскальний чек від 23.09.2019р., проте, не містять жодних доказів його отримання позивачем.

30 вересня 2019 року відповідачем складено акт № KB 1573/1775/АВ, в якому зафіксовано порушення вимог частини 1 статті 21, частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету міністрів України від 17.06.2019 № 413.

Зазначені порушення полягали в тому, що :

- ОСОБА_2 працювала на посаді завідуючої на момент здійснення інспекційного відвідування знаходилася за своїм робочим місцем, що було визначено в якості порушення частини першої статті 21 КЗпП;

- ФОП ОСОБА_1 не було подано повідомлення про прийняття працівників на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку підприємства як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановленою формою, що було кваліфіковано як порушення ч.3 ст.24 КЗпП України

- У порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015р. №413, працівників допустили до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

На підставі вищезазначених висновків акту перевірки відповідачем було прийнято оскаржуване рішення - постанову про накладення штрафу №КВ1573/1775/АВ/ТД/ФС-615 від 15.10.2019р, якою, на позивача було накладено штраф в сумі 125190грн.

Суд щодо зазначеного рішення висловлює наступну правову позицію.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (надалі - Порядок № 509).

У відповідності до пункту 6 Порядку №509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 7 Порядку №509 передбачено, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

При цьому матеріали справи містять докази направлення листа з повідомленням про розгляд справи позивачу, проте, не містять повідомлення про час та місце такого розгляду.

Отже, відповідачем було порушено норми вищезазначеного Порядку щодо розгляду справи відносно позивача.

Відповідно до пункту 6 частини 1, частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 265 статті 24 Кодексу законів про працю України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства, суд враховує, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому, такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті перевірки та доведений належними доказами.

Водночас, при накладенні штрафу слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення та встановлення в діях підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді штрафу.

Необхідно враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.

Із цією нормою кореспондує стаття 77 Кодексу адміністративного судочинства України, якою на сторони покладено обов`язок доводити ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення.

До того ж, диспозиція частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України встановлює відповідальність саме за "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору".

Правомірність застосування до позивача штрафу, визначеного статтею 265 Кодексу законів про працю України, відповідач пов`язує з інформацією, викладеною в акті перевірки щодо допуску до роботи ОСОБА_2 .

Судом було допитано вказану особу в якості свідка.

Свідок пояснив, що, з урахуванням родинних зв`язків з позивачем, яка є її дочкою, не була обізнана про записи, внесені позивачем до її трудової книжки, а певні визначення, наведені в поясненнях, пояснюються поведінкою осіб, які проводили перевірку.

При цьому, свідок підтвердив належне працевлаштування та оформлення трудових відносин.

Матеріалами справи підтверджується прийняття позивача на роботу згідно із наказом від 14.08.2019р., укладання трудового договору від 15.08.2019р., внесення запису до трудової книжки та подання до Головного управління Державної податкової служби в місті Києві звіту про суми нарахованої заробітної плати за серпень 2019 року - 06.08.2019 року та з 3 квартал 2019 року - 01.10.2019р.

Таким чином відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення.

З огляду на викладене, та керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу від 15 жовтня 2019 року №КВ1573/1775/АВ/ТД/ФС-615.

3.Витрати по сплаті судового збору в сумі 1252 (одну тисячу двісті п`ятдесят дві) грн. відшкодувати на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (вул. Вавілових,10,Київ 60,04060, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 23.12.2019.

Суддя С.К. Каракашьян