Справа № 340/1708/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1708/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року (суддя Жук Р.В.) по справі №340/1708/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії Міністерства оборони України оформлені протоколом засідання комісії Міністерства оборони України №127 від 14 грудня 2018 року щодо повернення документів ОСОБА_1 по отриманню одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок поранення пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії,

2) зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок поранення пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та статей 16 - 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він проходив військову службу в Республіці Афганістан, де велися бойові дій, у зв`язку з чим отримав статус учасника бойових дій, а також є інвалідом війни другої групи. У квітні 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Однак відповідач не направив документи до Міністерства оборони України, а через Світловодський об`єднаний міський

військовий комісаріат листом №1093 від 22.05.2018 року відмовив у задоволенні заяви. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 не пізніше 15 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили оформити документи та подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Проте, комісією Міністерства оборони України відмовлено у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги.

Позивач вважає такі дії неправомірними та наполягав на тому, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги в порядку, установленому постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2018 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-кт. Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ - 00034022) оформлені протоколом засідання комісії Міністерства оборони України №127 від 14 грудня 2018 року щодо відмови ОСОБА_1 по отриманню одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок поранення пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії;

зобов`язано Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-кт. Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ - 00034022) повторно розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду II групи, що настала внаслідок поранення пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та статей 16 - 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року з урахуванням висновків викладених у даному рішенні.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги. Такі висновки суд обґрунтував посиланням на положення п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», яким, на час виникненні спірних відносин, було встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Встановивши те, що позивачу встановлено інвалідність ІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги.

При цьому, надаючи оцінку аргументам відповідача, суд виходив з того, що застосування статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок ушкодження здоров`я, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання грошової оцінки. З цього приводу відповідач вказує на те, що ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» підлягає застосуванню в редакції, яка була чинною на час виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги. У спірному випадку днем виникнення у позивача права на отримання грошової допомоги є день встановлення позивачу ІІ групи інвалідності. На час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності ст..16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» діяла в наступній редакції. Так п.6 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» було передбачено те, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби. Оскільки позивачу ІІ групу інвалідності було встановлено через 30 років після звільнення з військової служби, то, за позицією відповідача, у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги. Крім цього відповідач звертає увагу на те, що оскільки вперше ІІІ група інвалідності позивачу була встановлена у 2015 році, а ІІ група інвалідності встановлена у 2017 році, то суд повинен був розглядати питання призначення доплати одноразової грошової допомоги, як різниці між одноразовою грошовою допомогою у разі встановлення ІІІ групи інвалідності та одноразової грошової допомоги у разі встановлення ІІ групи інвалідності. З цих підстав відповідач вказує на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про зобов`язання відповідача розглянути питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 проходив військову строкову службу в лавах Збройних Сил СРСР з 13.02.1980 року по 10.11.1980 року (а.с.12-18, 22).

Під час проходження служби позивач приймав участь в бойових діях на території Афганістану та має статус ветерана війни (а.с.7).

У 2015 році проведено медичний огляд позивача з метою встановлення причинного зв`язку його захворювань як колишнього військовослужбовця.

З витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №3433 від 18.09.2015 року вбачається, що множинні вогнепальні осколкові поранення голови, шиї, спини, лівої ноги (контузія головного мозку - 1980 року) ОСОБА_1 , що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №1735/Ж від 17.09.2016 року, призвели до розвитку захворювань, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. (а.с.25, 27).

За результатами огляду МСЕК з 25.11.2015 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, а з 10.11.2017 року встановлено другу групу інвалідності безстроково внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується виписками з актів огляду МСЕК №717 від 15.12.2015 року (довідка серії 12 ААА №169240), №559 від 21.11.2017 року (довідка серії 12ААА №618289) та посвідченням інваліда війни, виданим 13.11.2017 року серії НОМЕР_1 . (а.с.7, 19, 26)

Позивач 23.04.2018 року звернувся за місцем свого проживання до військового комісара Світловодського об`єднаного міського військового комісаріату Кіровоградській області з заявою, у якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням другої групи інвалідності внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та подав необхідні документи.

Подана позивачем заява з документами була направлена до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.04.2018 року за №856.

Розглянувши заяву позивача та додані до неї документи, Кіровоградський обласний військовий комісаріат листом №2763 від 14.05.2018 року повернув їх до Світловодського об`єднаного міського військового комісаріату без реалізації, пославшись на відсутність документу, що свідчить про причини та обставини поранення, та повідомивши, що матеріали не можуть бути поданими на розгляд комісії Міністерства оборони України.

У зв`язку з цим Світловодський об`єднаний міський військовий комісаріат листом №1093 від 22.05.2018 року повідомив позивача про рішення, прийняте Кіровоградським обласним військовим комісаріатом.

Наведені вище обставини встановлені у рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі №811/1680/18 (а.с.55-59).

Крім того, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року у справі №811/1680/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо повернення без реалізації документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неоформлення документів та ненадання висновку до Міністерства оборони України щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а також, зобов`язано Кіровоградський обласний військовий комісаріат не пізніше 15 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили оформити документи та подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.12.2018 року №127 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги в зв`язку із тим, що інвалідність встановлена понад тримісячний термін після звільнення з строкової служби та не подано документа, що свідчить про обставини отримання поранення (а.с.24, 35).

Не погодившись з таким рішенням відповідача позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.12.2018 року №127, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з таких підстав.

Для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачений пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 р. №975.

При цьому відповідачем зазначено, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи , який складено зі слід заявника та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, який подано заявником, не є документами, що свідчать про обставини поранення.

Для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності відсутні правові підстави.

Такі висновки обґрунтовані посиланням на положення п.6 ч.2 ст.16 Закону України«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`та Порядку №975 згідно з якими одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.

Отже наведені у Протоколі обставини свідчать про різні підстави відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст.41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-ХІІ від 25.03.1992 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, на час призначення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Отже позивач, як особа якій встановлено групу інвалідності, що настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, мав право на призначення одноразової грошової допомоги при встановленні ІІІ групи інвалідності.

Відповідно до ч.8 ст.16-3 вказаного Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9. ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ).

Як вбачається з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.12.2018 року №127, відповідач, не заперечуючи право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХІІ від 20.12.1991, вказує на те, що останнім не було надано достатніх документів для вирішення питання щодо призначення такої допомоги. Так, за позицією відповідача позивачем не було надано документа, що свідчить про обставини поранення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що обставини отримання поранення підлягають з`ясуванню під час вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги, оскільки у відповідності до ст..16-4 Закону № 2011-ХІІ, якщо отримання поранення (інвалідність) є наслідком вчинення особою кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення такою особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або умисного спричинення собі тілесних ушкоджень, то одноразова грошова допомога не виплачується.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Частиною 2 п.3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п.21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення №402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Також відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Відповідно до п.21.7 Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за №177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п.21.8 Положення №402).

Отже, враховуючи повноваження військово-лікарської комісії при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок, що захворювання так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

В матеріалах справи міститься витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця, протокол №3433 від 18.09.2015, що здійснювалось для визначення причинного зв`язку отриманих травм, контузій під час військової служби у країнах, де велись бойові дії. Як вбачається з даного витягу, у позивача було виявлено множинні вогнепальні осколкові поранення голови, шиї, спини, лівої ноги (контузія головного мозку - 1980 року).

Отже рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України №3433 від 18.09.2015, яким встановлено, що отримані позивачем поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії засвідчує в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

При цьому, слід звернути увагу на те, що Порядок № 975 не визначає який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Таким чином, оскільки відповідачем не було надано будь-яких доказів того, що позивачем отримано поранення (інвалідність) внаслідок вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або умисного спричинення собі тілесних ушкоджень, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відмова відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги при встановленні позивачу ІІІ групи інвалідності з підстав не надання документу, який свідчить про обставини отримання поранення, є необґрунтованою.

Щодо аргументів відповідача про відсутність правових підстав для призначенню позивачу грошової допомоги при встановленні ІІ групи інвалідності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Така позиція відповідача обґрунтована посиланням на положення п.6 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) та Порядку №975 (в тій же редакції) згідно з якими одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.

З приводу такої позиції відповідача слід зазначити те, що згідно із п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни інвалідності дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертизи про первинне встановленні інвалідності.

Отже оскільки позивач на час первинного огляду та встановлення інвалідності ІІІ групи мав право на отримання одноразової грошової допомоги, то при повторному огляді та встановлення ІІ групи інвалідності позивачу з 10.11.2017р., датою виникнення права слід вважати не дату встановлення ІІ групи інвалідності, а дату первинного встановлення інвалідності.

Щодо аргументів відповідача про те, що оскільки вперше ІІІ група інвалідності позивачу була встановлена у 2015 році, а ІІ група інвалідності встановлена у 2017 році, то суд повинен був розглядати питання призначення доплати одноразової грошової допомоги, як різниці між одноразовою грошовою допомогою у разі встановлення ІІІ групи інвалідності та одноразової грошової допомоги у разі встановлення ІІ групи інвалідності.

З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити те, що їх можливо б було визнати обґрунтованими за умови того, якби позивачу раніш виплачувалася грошова допомога при встановленні ІІІ групи інвалідності. У такому випадку дійсно позивач би мав право лише на виплату різниці, як то передбачено Порядком №975.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Отже, виходячи з положень вказаної норми права, які були чинними до день встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та враховуючи те, що позивачу, при встановленні ІІІ групи інвалідності, грошова допомога не виплачувалась, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги. виходячи із розміра 300 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року по справі №340/1708/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 26.12.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк