Справа № 140/1829/19
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/9508/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Багрія В. М.
суддів -Большакової О. О.
Мікули О. І.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові заяву представника позивача директора товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Дистрибьюшн» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 140/1829/19 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Дистрибьюшн» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним і скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ТОВ «Парк Дистрибьюшн» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (правонаступник Головне управління ДПС у Волинській області) про визнання протиправним і скасування наказу.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ від 30 травня 2019 року № 1979 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Парк Дистрибьюшн».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.07.2019, яке прийняте у порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Волинській області від 30 травня 2019 року № 1979 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Парк Дистрибьюшн».

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Дистрибьюшн» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судові витрати у сумі 1921 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДПС у Волинській області як правонаступник відповідача, подавши на нього апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі № 140/1829/19 без змін.

27.11.2019 представником позивача директором ТОВ «Парк Дистрибьюшн» подано заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Заява обґрунтована тим, що 01.11.2019 між позивачем та АО «ДЖАСТІС» було укладено договір про надання правової допомоги, й 22.11.2019 ТОВ «Парк Дистрибьюшн» сплатило на користь АО «ДЖАСТІС» гонорар за надання правової допомоги у розмірі 3000 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги, актом прийому-передачі послуг від 22.11.2019 та платіжним дорученням від 22.11.2019.

Розглянувши заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина третя статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина четверта статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина п`ята статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналізуючи положення статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд доходить висновку, що сторона за загальним правилом повинна подати докази про понесення нею судових витрат (в тому числі витрат на професійну правничу допомогу) до закінчення судових дебатів у справі або ж подати заяву про неможливість подання таких доказів також до закінчення судових дебатів у справі.

Як видно з заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, така подана після апеляційного розгляду справи 25.11.2019 (згідно з датою поштового штемпеля на конверті).

Крім того, відповідно до протоколу судового засідання Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі № 140/1829/19 (апеляційне провадження № 9508/19) представник позивача адвокат Бевза К. І. до закінчення судових дебатів у справі жодних заяв/клопотань з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу не заявляв. Також апеляційному суду до закінчення судових дебатів у справі не було подано заяви про поважність причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом справи.

За таких обставин, у задоволенні заяви представника позивача директора ТОВ «Парк Дистрибьюшн» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн слід відмовити.

Керуючись ст. 132, ст. 134, ст. 143, ст. 243, ст. 252, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача директора товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Дистрибьюшн» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. М. Багрій
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула