Справа № 480/280/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 р.Справа № 480/280/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Приватного підприємства "Завод "САТЕЛ" та Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено протягом 10 днів, по справі № 480/280/19

за позовом Приватного підприємства "Завод "САТЕЛ"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Завод "САТЕЛ" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області) про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018 про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 76 678, 00 грн.;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018 про зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 182 103, 00 грн.;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем акцизний податок на пальне в сумі 30 117, 39 грн.;

- визнання протипранвим та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.12.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в сумі 13 628, 75 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 р. позовну заяву Приватного підприємства "Завод "САТЕЛ" задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 29.12.2018 про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в сумі 13 628, 75 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 16.10.2018 в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2 182, 50 грн., з яких: 1 455, 00 грн. основний платіж, 727, 50 грн. - штрафні (фінансові) санкції. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № від 16.10.2018 в частині зменшення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 10 660, 00 грн. В частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018, податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018 в частині зменшення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 66 018 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018 в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 179 920, 50 грн., з яких: 119 947, 00 грн. основний платіж, 59 973, 50 грн. - штрафні (фінансові) санкції відмовлено.

Приватне підприємство "Завод "САТЕЛ", не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову , подало апеляційну скаргу . Вважає , що товариством не вчинено порушення п. 189.1 п. 189.9 ст. 189, абз. в), абз. г) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, а отже позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018, податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018 в частині зменшення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 66 018 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018 в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 179 920, 50 гри., з яких: 119 947, 00 грн. основний платіж, 59 973, 50 грн. - штрафні (фінансові) санкції є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 в частині, в якій було відмовлено у задоволені позовних вимог , залишити без змін рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 в частині задоволених позовних вимог , постановити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Головне управління ДФС у Сумській області вважає, що при ухваленні рішення в частині задоволення позову судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, вибору і застосуванні норм права до спірних правовідносин, та щодо законності і обґрунтованості судового рішення, тому подало апеляційну скаргу. Вказує , що на перевірку не були надані жодні первинного документи щодо введення основних засобів в експлуатацію, хоча контролюючим органом запитувались усі первинні документи, що стосуються ведення бухгалтерського обліку підприємства та правомірності формування витрат, податкового кредиту а також повноти визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість. Такі ж документи не були надані ні до заперечення на акт перевірки, ні до скарги, ні до позовної заяви, ні під час проведення підготовчого засідання. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 в частині задоволення позовних вимог і в цій частині прийняти нову постанову про відмову в задоволені позову повністю, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління ДФС у Сумській області задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Завод "САТЕЛ" слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 77.1, 77.2 ст. 77 Податкового кодексу України, на підставі направлень від 22.08.2018 №№ 1883/14-01, 1884/14-01, 1885/14-01, 1886/14-01, 1887/14-01 та від 12.09.2018 № 1736/14-1, посадовими особами Головного управління ДФС у Сумській області, у період з 28.08.2018 по 17.09.2018 проведена документальна планова виїзна перевірка ПП «Завод «САТЕЛ» з питань дотримання податкового, валютного законодавства та з питань нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.06.2018.

За результатами перевірки, 24 вересня 2018 року складений акт № 6290/18-28-14-01/32064547/86 (т. 1 а.с. 17-69), згідно з яким, відповідач дійшов, зокрема, наступних висновків:

про порушення пп.пп. 14.1.27, 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток підприємств на загальну суму 198 342, 00 грн.;

про порушення п.п. 189.1, 189.9 ст. 189, пп.пп. «в», «г» п. 198.5 ст. 198, з урахуванням приписів пп. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено заявлену до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість в розмірі 121 402, 00 грн. та завищено залишок від`ємного значення податку на додану вартість на суму 76 678, 00 грн.;

про порушення пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14, пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 у зв`язку з реалізацією підакцизних товарів (пального) без реєстрації платником акцизного податку.

На підставі висновків акту перевірки, 16.10.2018 відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: № про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 76 678, 00 грн.; № про зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 182 103, 00 грн., з яких: 121 402, 00 грн. основний платіж, 60 701, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції; № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем акцизний податок на пальне в сумі 30 117, 39 грн. та № про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 247 927, 50 грн., з яких: 198 342, 00 грн. основний платіж, 49 585, 50 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, ПП «Завод «САТЕЛ» оскаржило їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду скарги позивача, 27.12.2018 прийнято Рішення № 41913/6/99-99-11-04-01-25, відповідно до якого, податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2018 про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств скасовано в частині завищення витрат внаслідок не встановлення фактичного використання будівельних матеріалів у господарській діяльності та штрафні санкції у відповідній частині.

На підставі вказаного рішення Державної фіскальної служби України, відповідачем 29.12.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в сумі 13 628, 75 грн., з яких: 10 903, 00 грн. основний платіж, 2 725, 75 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Фактичною підставою для висновків про порушення податкового законодавства та прийняття податкових повідомлень-рішень, ГУ ДФС у Сумській області визначило:

по-перше, відсутність права на врахування у складі податкового кредиту вартості будівельних матеріалів та не проведення умовного нарахування податкових зобов`язань по податку на додану вартість, у зв`язку з не підтвердженням первинними документами використання цих матеріалів у господарській діяльності;

по-друге, не здійснення нарахування податку на додану вартість, виходячи з балансової (залишкової) вартості основних засобів, які були передані до невиробничої сфери;

по-третє, не нарахування податкових зобов`язань по податку на додану вартість у зв`язку зі списанням не введених в експлуатацію основних засобів, вартість яких перевищує 6 000, 00 грн., а також відсутність права на врахування вартості цих основних засобів у складі витрат при визначенні об`єкта оподаткування податку на прибуток підприємств;

по-четверте, здійснення реалізації підакцизних товарів (пального) без реєстрації платником акцизного податку у встановленому порядку.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2018 про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток, податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2018 в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2 182, 50 грн., та податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2018 в частині зменшення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 10 660, 00 грн., не відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню.

Відмовляючи в іншій частині позовний вимог, виходив з того доводи ПП «Завод «САТЕЛ» щодо наявності права на податковий кредит у зв`язку з придбанням будівельних матеріалів та використанням їх у господарській діяльності, є необґрунтованими й не підтвердженими достатніми доказами, у зв`язку з цим, на підставі підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, позивач зобов`язаний був нарахувати податкові зобов`язання на вартість згаданих будівельних матеріалів, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову , однак, не погоджується з висновком суду в частині відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема порядок їх адміністрування, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються Податковим кодексом України (далі ПК України, Кодекс).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 вказаного Кодексу, господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

На виконання п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Базою оподаткування податком на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п. 135.1 ст. 135 ПК України).

Згідно з абз. 3 п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта.

За змістом вказаних норм, при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, платник податку має право зменшити фінансовий результат до оподаткування на суму залишкової вартості тих основних засобів, які використовувались в господарській діяльності та були ліквідовані (списані).

Об`єкт оподаткування податком на додану вартість, визначається статтею 185 ПК України. До такого об`єкта, зокрема, належать операції з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю (пп. «а» п. 185.1 ст. 185).

Пунктом 189.1 статті 189 Податкового кодексу України встановлено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

У разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації (п. 189.9 ст. 189 Кодексу).

Відповідно до п.п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться, окрім іншого, суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи) (п. 198.3 ст. 198 Кодексу).

На виконання п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів (підпункт «в» пункту 198.5 статті 198);

в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (підпункт «г» пункту 198.5 статті 198).

Отже, за змістом вказаних норм, право платника податку на податковий кредит виникає у тому випадку, коли придбання товарів (робіт, послуг) підтверджено документально та ці товари (роботи, послуги) використовуються у господарській діяльності. При цьому, якщо придбані товари використовуються платником в операціях в межах балансу, у тому числі, у разі їх передачі для невиробничого використання, а також в операціях, які не є господарською діяльністю платника податку, такий платник зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість, виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються операції, а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України, особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Визначення реалізації підакцизних товарів, яким, зокрема, є пальне, наведене у підпункті 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Так, за приписами вказаної норми, реалізацією підакцизних товарів (продукції) є будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

В розумінні Податкового кодексу України, будь-яка передача підакцизного товару (в тому числі і пального) під час виконання цивільно-правового договору, вважається реалізацією підакцизних товарів (продукції), незалежно від того чи перейшло право власності або право користування, а також від того, чи була ця передача оплатною або безоплатною.

Для здійснення такої передачі (реалізації) особа зобов`язана зареєструватись як платник акцизного податку в контролюючому органі за своїм місцезнаходженням.

Відповідно до п. 117.3 ст. 117 ПК України здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Так , судом апеляційної інстанції встановлено , що згідно висновків, викладених в акті перевірки Приватне підприємство "Завод "САТЕЛ" порушило п. 189.1 п. 189.9ст. 189,абз. в), абз. 1 ) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого завищений заявлене до бюджетного відшкодування податок на додану вартість та завищено залишок від`ємного значення по податку на додану вартість.

Контролюючим органом під час проведення перевірки проведено інвентаризацію основних засобів, надлишків чи нестач не встановлено, що також підвереджено представником відповідача.

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки ГУ ДФС в Сумській області на сторінка 4-5, (п. 2.9) ГУ ДФС у Сумській області ініціювало проведення інвентаризації основних засобів: Інформація щодо проведення інвентаризації основних фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів тощо.

У періоді, за який здійснювалась перевірка, на підставі наказів, затверджених директором ПП "Завод "САТЕЛ" від 31.12.2016 року № 31/1/ИНВ «Про проведення інвентаризації», проведено повну інвентаризацію основних засобів, перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 31.12.2016 р.; від 31.12.2917 року № 31/4/ИНВ «Про проведення інвентаризації», проведено повну інвентаризацію основних засобів нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 31.12.2017р. За результатами проведеної інвентаризацій лишків, нестач не встановлено.

У періоді, за який здійснювалась перевірка, на підставі наказу ПП "Завод "САТЕЛ" від 13.09.2018 р. № 1309/2 та комісією проводилась інвентаризація основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, за результатами якої лишків та нестач не встановлено.

Під час проведення перевірки, на підставі листа щодо проведення інвентаризації від 11.09.2018 № 16228/10/18-2814-01-12, виданий ГУ ДФС у Сумській області та комісією проводилась інвентаризація основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, за результатами якої лишків та нестач не встановлено.

Підставою для винесення спірних повідомлень - рішень слугував висновок ГУ ДФС у Сумській області, викладений на сторінці 12 акту перевірки, а саме те, що вище наведені будівельні матеріали списано на загальновиробничі витрати. В даних наказах та актах на списання товарно-матеріальних цінностей неможливо встановити на яку саме споруду були витрачені матеріали, яким чином та хто проводив ремонт.

В підтвердження обґрунтованості позовних вимог ПП «Завод «САТЕЛ» до суду подано: Накази № 1 «Про облікову політику Приватного підприємства «Завод Сател»; № 31/1СП «Про списання товарно - матеріальних цінностей ПП « Завод «Сател»; № 30/20 «Про списання товарно - матеріальних цінностей ПП « Завод «Сател»; № 31 12/СГ1 «Про списання товарно - матеріальних цінностей ГІГІ « Завод «Сател»; № 30/5 «Про списання товарно матеріальних цінностей ПІ І «Завод «Сател»; № 31/3/1 «1 Іро списання товарно - матеріальних цінностей ПП « Завод «Сател»; № 30/5 СП «Пpo списання товарно - матеріальних цінностей 1111« Завод «Сател»; № 31/2 СП «Пpo списання товарно - матеріальних цінностей ГІГІ « Завод «Сател» та № 02/04 від 02.04.2018 року; Договір про надання транспортних послуг № 0102/02; Додаткова угода № 1 Договору про надання транспортних послуг № 0102/02 від 01.02. 2016 p.; Акти снимания товарів № 20 від 30 червня 2018р.; № 24 від 31 грудня 201 7р.; № 5 від 30 червня 201 7р.; № 5 від 30 листопада 2016р.; № 2 від 31 жовтня 2016р.; № 1 від 31 жовтня 2016р.; № 3/1 від 31 березня 2017р.; Акти приймання - передачі будівельних матеріалів від 15.12.2017року, від 10.06.2017року , від 15.03.2017року , від 13.06.2018року , від 17.10.2018р., від 17.11.208 року; Наказ № 1709 про передачу основних засобів до деревопереробного цеху від 17 вересня 2018року, доповідні записки від 31.03.2017року та від 30.1 1.2018 року.; акт приймання - передачі будівельних матеріалів від 17.1 1.2018 року, доповідні записки від 31.10.2018року , від 30.06.2018року , від 31.12.2017року, від 30.06.2017року; Накази № 15/СП від 1 5.03.2017року, № 10/СП від 10.06.2017року , № 15/СП від 15.12.2017року , № 17/СП від 17.10.2018 року , № 15 /СП від 17.11.2018 року № 1З/СП від 13.06.2018року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з наказами ПП «Завод «Сател» про списання товарно- матеріальних цінностей відбулося списання товарно-матеріальних цінностей, зокрема:

1) згідно з наказом від 31.10.2016 №31/1СТІ «Про списання товарно- матеріальних цінностей ПП «Завод «Сател» здійснено списання на підставі акту списання товарів №1 від 31.10.2016: будівельних матеріалів на суму 141 284,27 гри, що були використані для поточного ремонту господарським способом наступних приміщень: склад, ОСОБА_1 , критий склад і тверде покриття-майданчик за адресою: Сумська область, Шосткинський район, село Собичеве, вулиця Жовтнева, 9; інших товарно-матеріальних цінностей на суму 89 223,63 грн.

2) згідно з наказом від 31.10.2016 №31/2СГ1 «Про списання товарно- матеріальних цінностей ПП «Завод «Сател» здійснено списання на підставі акту списання товарів №2 від 3 1.10.2016: будівельних матеріалів на суму 183 296,71 гри, що були використані для поточного ремонту господарським способом наступних приміщень: склад, критий склад і тверде покриття-майданчик за адресою: Сумська область, Шосткинський район, село Собичеве, вулиця Жовтнева, 9; інших товарно-матеріальних цінностей на суму 46 407,66 грн.

3) згідно з наказом від 30.1 1.2016 №30/5 СП «Про списання товарно- матеріальних цінностей ПП «Завод «Сател» здійснено списання на підставі акту списання товарів №5 від 30.1 1.2016: будівельних матеріалів на суму 33 193,74 грн, що були використані для поточного ремонту господарським способом наступних приміщень: склад, критий склад і тверде покриття-майданчик за адресою: Сумська область, Шосткинський район, село Собичеве, вулиця Жовтнева, 9; інших товарно-матеріальних цінностей на суму 24 929,42 грн.

4) згідно з наказом від 31.03.2017 №31/3/1 «Про списання товарно- матеріальних цінностей 1111 «Завод «Сател» здійснено списання на підставі акту списання товарів №3/1 від 31.03.2017: будівельних матеріалів на суму 418 477,98 грн, що були використані для поточного ремонту господарським способом наступних приміщень: склад, КПП, критий склад і тверде покриття-майданчик за адресою: Сумська область, Шосткинський район, село Собичеве вулиця Жовтнева, 9; інших товарно-матеріальних цінностей на суму 109 655,97 грн.

5) згідно з наказом від 30.06.2017 №30/5 «Про списання товарно- матеріальних цінностей ПП «Завод «Сател» здійснено списання на підставі акту списання товарів №5 від 30.06.2017 будівельних матеріалів на суму 742 636,98 грн, що були використані для поточного ремоту господарським способом наступних приміщень: склад, критий склад і тверде покриття- майданчик за адресою: Сумська область, Шосткинський район, село Собичеве, вулиця Жовтнева, 9.

6) згідно з наказом від 31.12.2017 №31 12/СП «Про списання товарно- матеріальних цінностей 1111 «Завод «Сател» здійснено списання на підставі акту списання товарів №24 від 31.12.2017 будівельних матеріалів на суму 469 068,21 грн, що були використані для поточного ремонту господарським способом наступних приміщень: склад, критий склад і тверде покриття- майданчик за адресою: Сумська область, Шосткинський район, село Собичеве, вулиця Жовтнева, 9.

7) згідно з наказом від 30.06.2018 №30/20 «Про списання будівельних матеріалів ПП «Завод «Сател» здійснено списання на підставі акту списання товарів №20 від 30.06.2018 будівельних матеріалів на суму 241 188,50 грн, що були використані для поточного ремонту господарським способом наступних приміщень: склад, критий склад і тверде покриття-майданчик за адресою: Сумська область, Шосткинський район, село Собичеве, вулиця Жовтнева, 9.

Як вказує позивач ремонт поточний проводився власними силами про що свідчать наступні документи: накази від 17.10.2016 №І7/СП; від 17.11.2016 №17/СП; від 15.03.2017 №15/СІ 1; від 10.06.2017 № 1 О/СП; від 15.12.2017 №15/СП; від 13.06.2018 №13/СП.

На виконання вищезазначених наказів було здійснено передачу будівельних матеріалів згідно з наступними актами: 1 ) акт приймання-передачі будівельних матеріалів від 17.10.2016; акт прийому-передачі будівельних матеріалів від 17.1 1.2016; акт приймання-передачі будівельних матеріалів від 15.03.2017; акт приймання-передачі будівельних матеріалів від 10.06.2017; акт приймання-передачі будівельних матеріалів від 15.12.2017; акт приймання-передачі будівельних матеріалів від 13.06.2018.

Після завершення поточного ремонту будівельні матеріали списувалися на підставі наказів про списання товарно-матеріальних цінностей, актів списання товарів та доповідних записок відповідальної особи, а саме: доповідна записка від 31.10.2016; доповідна записка від 30.1 1.2016; доповідна записка від 31.03.2017; доповідна записка від 30.06.2017; доповідна записка від 31.12.2017; доповідна записка від 30.06.2018.

Щодо інструменту, який був списаний разом із будівельними матеріалами, претензій у ГУ ДФС у Сумській області не було, оскільки таких порушень в акті не відображено.

Також, підтвердженням цього доводу слугує Наказ «Про облікову політику на підприємстві» від 05.09.2019 року, яким визначено, що основним засобом визначити актив, якщо очікуваний термін його корисного використання (експлуатації, установлений засіданням виробничої комісії, більше року, вартісна оцінка якого дорівнює сумі, що перевищує 6000,00 гри.).

Цей наказ вивчався ГУ ДФС у Сумській області, про що на сторінці 13 акту перевірки зроблене відповідне значення.

Колегія суддів вважає , що перелічені первинні документи по справі підтверджують списання будівельних матеріалів у відповідності до чинного законодавства для ремонту поточного об`єктів, які знаходились на балансі ПП «Завод «САТЕЛ», що помилково не було прийнято судом першої інстанції до уваги.

Колегія суддів зазначає , що понять «поточний ремонт» відрізняється від поняття «капітальний ремонт».

Так, «Поточний ремонт» це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що відносяться до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Поточний ремонт повинен провадитись з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об`єкта з моменту завершення ного будівництва (капітального ремонту) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт (реконструкцію).

ПП «Завод «САТЕЛ» проводив саме поточний ремонт споруд, що і підтверджується вищенаведеними документами.

Наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000 «Про затвердження положення (стандарту) бухгалтерського обліку», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 18.05.2000 року за №288/4509 затверджено «Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», далі за текстом - П(С)бо № 7 «Основні засоби».

Відповідно до п. 15 И(С)бо № 7 «Основні засоби»: Витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Щодо передання основних засобів, а саме: калориферів, кондиціонера, холодильника, вбудованої посудомийної машини, пральної машини, дивана, 1ІСК Каскад-печі, шафи та стільниці, в деревопереробний цех з метою облаштування кімнат працівників для забезпечення більш комфортних умов праці, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що самого факту передачі та факту використання не в господарській діяльності, оскільки згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14 ПК Україна господарська діяльності - діяльність, спрямована на отримання доходу (зверніть увагу, що саме « доходу », а не « прибутку » , отже, обов`язковою умовою нарахування податкових зобов`язань є факт використання платником податку придбаного товару в операціях, які не пов`язані з його господарською діяльністю.

Наведене не враховано судом першої інстанції при вирішенні справи по суті.

Таким чином, матеріалами справи спростовано висновок податкового органу щодо порушення ПП «Завод «САТЕЛ» п. 189.1 п. 189.9 ст. 189, абз. в), абз. 1) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, а отже, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018, податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018 в частині зменшення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 66 018 гри, та податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018 в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 179 920, 50 гри., з яких: 119 947, 00 гри, основний платіж, 59 973, 50 гри. - штрафні (фінансові) санкції є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018 року, яким донараховано штрафних санкцій на суму 301 17,39 грн. з акцизного податку , колегією суддів встановлено наступне.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 , п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212, п. 117.3 ст. 117 Податкового кодексу України, щодо нарахування штрафної санкції за не реєстрацію платником акцизного податку та не реєстрацію акцизних накладних в системі електронного адміністрування з реалізації пального.

Згідно матеріалів справи між ПП «Завод «САТЕЛ» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання транспортних послуг № 0102/02 від 01.02.2016 року (далі - договір).

За умовами Договору ФОП ОСОБА_2 , як Виконавець зобов`язувався надати транспортні послуги автотранспортними засобами марки УРАЛ моделі 4320 8104.1, держзнак НОМЕР_1 АХ та автомобілем марки КАМАЗ моделі 43105 держзнак НОМЕР_2 а 1111 «Завод «САТЕЛ» прийняти та оплатити транспортні послуги в порядку та на умовах цього договору.

Реалізація пального до предмету нього договору не входила.

ПП «Завод «САТЕЛ» мав намір здійснювати компенсацію витрат за придбання паливо-мастильпих матеріалів Виконавцем, проте під час фактичного виконання умов цього Договору компенсація витрат на паливо- мастильні матеріали та фактична передача паливо-мастильних матеріалів ПП «Завод «САТЕЛ» не здійснювалась, а отже обов`язок реєструватися платником акцизного податку з реалізації пального згідно з п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Кодексу у ПП «Завод «СЛТЕЛ» не виникла.

ГУ ДФС у Сумській області в своєму акті посилається на подорожні листи підприємства, як доказ передачі пального, однак, колегія суддів зазначає наступне.

Подорожні листи, як документи, які були обов`язковими для застосування всіма суб`єктами господарської діяльності, незалежно від форм власності затверджені як первинні документи Спільним наказом Міністерства інфраструктури України. Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Про визнання таким. що втратив чинність наказ Міністерства транспорту України. Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року N 488/346" (ТУ 1005/1454 від 10.12.2013 р.) скасовано наказ N 488/346 від 29.12.95 р..

Згідно сі. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" ( 852-15 ), або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів вважає , що договір про надання транспортних послуг № 0102/02 від 01.02.2016 року, подорожні листи (які є не обов`язковим документом) не підтверджують фактичну передачу пального , тому і нарахування штрафної санкції за не реєстрацію платником акцизного податку та не реєстрацію акцизних накладних в системі електронного адміністрування з реалізації пального є не законним.

Суб`єкт господарської діяльності, який здійснюватиме будь-які операції, визначені п.п. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 Кодексу є особою, яка реалізує пальне, і відповідно до п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Кодексу є платником акцизного податку.

Згідно з п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Кодексу особи, які здійснюють реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців, до початку здійснення реалізації пального.

Абзацом другим п.п. 14.1.212. п. 14.1 ст. 14 Кодексу визначено, що реалізація пального для цілей розділу VI Кодексу - це, зокрема, будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (у тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника.

У випадку, коли придбане Товариством пальне використовується виключно для власних потреб і Товариство не укладало будь-яких договорів, відповідно до абзацу другого п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу обов`язок реєструватися платником акцизного податку з реалізації пального згідно з п.п. 212.1.15 п. 212.1 а. 212 Кодексу не виникає, оскільки така операція не є реалізацією пального в розумінні абзацу другого п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Тобто, у разі заправки пальним власної техніки через власні паливозаправні колонки, за відсутності розрахункових операцій, без застосування РРО та у разі використання Товариством такого палива виключно для власних потреб, такі операції з відпуску пального не є операціями з реалізації пального в розумінні абзацу третього п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. У такому випадку Товариство не сплачує акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів.

Таким чином , колегія суддів вважає , що ПП «Завод «САТЕЛ» не вчинено порушення п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 , п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212, п. 117.3 ст. 117 Податкового кодексу України, а отже не виникло обов`язку щодо реєстрації платником акцизного податку та реєстрації акцизних накладних, а винесене податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Наведене також не враховано судом першої інстанції при вирішенні справи по суті.

Згідно з п. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями п. 2 ч. 2 КАС України у силу ч. 2 ст. 77 КАС України покладено саме на владного суб`єкта.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд відзначає, що в абсолютному вигляді указане правило тягаря доказування може бути застосовано до випадку оскарження рішення владного суб`єкта, котрим для приватної особи створено новий обов`язок або створено перешкоди у реалізації вже існуючого права (інтересу).

Натомість у випадку, коли приватна особа у судовому порядку звертається до владного суб`єкта з метою набуття нового (раніше не існуючого) права у сфері публічно-правових відносин, на думку суду, відсутні підстави для абсолютизації цього правила, адже суб`єктивне право приватної особи у галузі публічно-правових відносин не може виникати виключно з помилки (свідомої чи неумисної), незаконного рішення або протиправного діяння владного суб`єкта (окрім права на стягнення збитків та права на компенсацію шкоди).

У спірних правовідносинах має місце перший з позначених випадків, але з урахуванням специфіки саме даного спору заявник не наділений абсолютним правом на зменшення одержаного доходу, а відтак, не звільнений від обов`язку доведення реальності понесених видатків та пов`язаності цих видатків з одержанням доходу.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

За змістом перелічених рішень вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача знайшли свої підтвердження при розгляді справи у суді апеляційної інстанції , тому постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 16.10.2018, № від 16.10.2018 в частині зменшення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 66 018 грн. та № від 16.10.2018 в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 179 920, 50 грн., з яких: 119 947, 00 грн. основний платіж, 59 973, 50 грн. - штрафні (фінансові) санкції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову в цій частині.

При цьому , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову про скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.12.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств, а також податкових повідомлень-рішень №№ , від 16.10.2018 про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість та зменшення бюджетного відшкодування з цього податку в іншій частині, виходячи з наступного.

В обґрунтування правомірності вказаних податкових повідомлень-рішень, ГУ ДФС у Сумській області стверджує про те, що ПП «Завод «САТЕЛ» були списані основні засоби, а саме: рушникосушка, карданні вали, напіввісь та набір інструменту, вартість яких перевищує 6 000, 00 грн., без введення їх в експлуатацію. При цьому, відповідач посилається лише на акт № 6290/18-28-14-01/32064547/86 від 24.09.2018 (т. 1 а.с. 17-69), за змістом якого така обставина встановлена посадовими особами відповідача під час перевірки на підставі документів бухгалтерського обліку.

При цьому , з наданих позивачем наказів № 1709/1 від 17.09.2018, № 3011/1 від 30.11.2017, № 1703/1 від 17.03.2017 та № 2404/1 від 24.04.2017 (т. 1 а.с. 199-202) вбачається, що рушникосушка, карданні вали, напіввісь та набір інструменту вводились в експлуатацію для забезпечення господарської діяльності, у зв`язку з чим, ПП «Завод «САТЕЛ» мало право враховувати вартість їх придбання при визначенні об`єктів оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість.

З наданого ГУ ДФС у Сумській області розрахунку (т. 2 а.с. 46) судом встановлено, що за списання згаданих основних засобів, було збільшено податкове зобов`язання по податку на прибуток в сумі 10 903, 00 грн. та застосована штрафна (фінансова) санкція в сумі 2 725, 75 грн.; зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 1 455, 00 грн. та застосована штрафна (фінансова) санкція в сумі 727, 50 грн., а також зменшено від`ємне значення податку на додану вартість на суму 10 660, 00 грн.

Тому , суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2018 про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток, податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2018 в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2 182, 50 грн., та податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2018 в частині зменшення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 10 660, 00 грн., не відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Доводи апеляційної скарги податкового органу є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позову з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову. В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Завод "САТЕЛ" задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року по справі № 480/280/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позову.

В цій частині прийняти нову постанову , якою позов задовольнити , визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 16.10.2018, № від 16.10.2018 в частині зменшення від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 66 018 грн. та № від 16.10.2018 в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 179 920, 50 грн., з яких: 119 947, 00 грн. основний платіж, 59 973, 50 грн. - штрафні (фінансові) санкції

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року по справі № 480/280/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 24.12.2019 року