Справа № 580/2286/19
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2286/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Собківа Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що викладена у листі від 22.04.2019 № 15/2-1555.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та здійснення виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Закону України «Про міліцію», Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а його висновки не відповідають таким, позаяк відповідачем не було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, а лише вказано на необхідність усунення недоліків в поданих документах.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, наказом УМВС в Черкаській області від 29.05.2015 №262 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 «б» (через хворобу).

Згідно свідоцтва про хворобу від 11.09.2015 №429, виданого військово-лікарською комісією УМВС України в Черкаській області, захворювання Позивача - «Так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ».

Із змісту виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА №197079 вбачається, що з 30.11.2015 ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи безтерміново у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У грудні 2015 року позивач звернувся до ліквідаційної комісії УМВС в Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, однак листом від 21.01.2016 №15/5/205 МВС України було повернуто ліквідаційній комісії УМВС в Черкаській області документи ОСОБА_1 на доопрацювання у зв`язку з відсутністю у матеріалах актів розслідування нещасного випадку.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 року у справі №823/1412/17 вказані акти були складені та у подальшому направлені позивачем до відповідача листом від 22.08.2018.

Разом з тим, на адресу ОСОБА_1 ліквідаційною комісією УМВС в Черкаській області направлено лист від 04.09.2018 №Ш-714, в якому зазначено, що діагноз про причинний зв`язок захворювання (порання, контузії, травми, каліцтва) пункту 12 свідоцтва про хворобу від 11.09.2015 №429, виданого ВЛК УМВС України в Черкаській області, не відповідає діагнозу, зазначеному в п. 12 виписки з акту огляду МСЕК, виданої КП «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи ЧОР». При цьому у листі зазначено, що вирішення питання оформлення одноразової грошової допомоги можливе після усунення зазначених недоліків.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 у справі № 2340/4132/18 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області зобов`язано ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

На виконання вказаного рішення суду від 27.02.2019 у справі № 2340/4132/18 управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області складено висновок про призначення позивачу даної одноразової грошової допомоги, однак Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом від 22.04.2019 № 15/2-1555 повідомив ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області про повернення матеріалів позивача з тих підстав, що долучені до матеріалів ОСОБА_1 медичні документи не відповідають актам розслідування нещасного випадку, що стався з ним 02.05.2004, тому для вирішення питання призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 необхідно усунути зазначені вище недоліки.

Не погоджуючись із зазначеними діями та рішенням відповідача, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що доводи МВС України стосовно того, що долучені до матеріалів ОСОБА_1 медичні документи не відповідають актам розслідування нещасного випадку, що стався з ним 02.05.2004, позаяк відсутні розбіжності у діагнозах, зафіксованих у п. 12 свідоцтва про хворобу позивача від 11.09.2015 №429 та п. 12 виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА від 30.11.2015 №197079, що зокрема вказано в судовому рішенні, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Приписи п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» України «Про Національну поліцію» визначають, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок № 850).

Так, відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІI групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Зі змісту п. 1 Порядку № 850 вбачається, що він визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з пп. 2 п. 3 вказаного Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктом 2 Порядку № 850 закріплено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Приписами п. 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

За правилами п. 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який вказав, що законодавством встановлено порядок дій щодо вирішення питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги, згідно якого, після надходження заяви (рапорту) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності з додатковими документами керівником органу внутрішніх справ, в якому проходив (проходить) службу працівник міліції, у п`ятнадцятиденний строк з моменту надходження такої заяви направляється до МВС висновок щодо виплати грошової допомоги.

Відповідно до п. 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Колегія суддів враховує доводи МВС України щодо правомірності дій при поверненні матеріалів позивача з тих підстав, що долучені до матеріалів ОСОБА_1 медичні документи не відповідають актам розслідування з посиланням на п. 9 зазначеного Порядку. Проте, враховуючи, що у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 у справі № 2340/4132/18, яка набрала законної сили, вказано, що у п. 12 свідоцтва про хворобу від 11.09.2015 № 429 зазначено, що захворювання позивача, зокрема, стійкі залишкові явища перенесеної закритої черепно-мозкової травми (забій головного мозку 2004 року) - так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а у п. 12 виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА від 30.11.2015 №197079 зазначено, що діагнозом є Т90.5, що, згідно затверджених наказом МОЗ України від 29.08.2008 №503 Методичних рекомендацій «Кодування захворюваності та смертності у відповідності до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я Десятого перегляду», розшифровується як віддалені наслідки внутрішньочерепної травми, вбачається відсутність розбіжностей у діагнозах, зафіксованих у п. 12 свідоцтва про хворобу позивача від 11.09.2015 №429 та п. 12 виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА від 30.11.2015 №197079.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, вказують на необґрунтованість дій відповідача та неправомірну відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Враховуючи викладене нормативне регулювання та обставини справи, судом першої інстанції обґрунтовано задоволені позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Я.М. Собків