Справа № 465/5552/19
Суддя: Марків Ю. С.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2019 року Франківський районний суд м. Львова в складі: головуючої - судді Марків Ю.С. за участі секретаря Цунівської А.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Забелло Алексейс до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського першого взводу другої роти другого батальйону УПП у Львівській області ДПП сержанта поліції Канафоцького Любомира Романовича про скасування постанови серії ДП18 № 644871 від 24 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Забелло Алексейс звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського першого взводу другої роти другого батальйону УПП у Львівській області ДПП сержанта поліції Канафоцького Любомира Романовича про скасування постанови серії ДП18 № 644871 від 24 вересня 2019 року. В обґрунтування своїх вимог вказав, що згідно постанови ДП18 № 644871 від 24 вересня 2019 року, винесеної сержанта поліції ОСОБА_1 , на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді 425 гривень штрафу, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Правопорушення полягало в тому, що 24.09.2019 року о 10 год 23 хв на автодорозі Львів Шегині 16 км. + 200 м. (с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області), керуючи автомобілем Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 по дорозі, яка має дві смуги в одному напрямку, рухався в лівій смузі в той час, коли права була вільна, чим порушив п.11.2. ПДР України. Вважає постанову незаконною та просить її скасувати, оскільки правопорушення він не вчиняв, а постанова винесена бездоказово, основана на припущеннях та в порушення прав позивача. Просить позов задовольнити, постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Представник відповідача у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, а також не було надано до суду жодних матеріалів фото- чи відео зйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого рішення.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно Постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 644871 від 24 вересня 2019 року, 24.09.2019 року о 10 год 23 хв на автодорозі Львів Шегині 16 км. + 200 м. (с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області), Забелло Алексейс, керуючи автомобілем Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 по дорозі, яка має дві (або одну) смуги в одному напрямку, рухався в лівій смузі в той час, коли права була вільна, чим порушив п.11.2. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема порушення вимог ч.2 ст.122 КУпАП, у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами п. 3 п. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_2 є обґрунтованим, тому постанову ДП18 № 644871 від 24 вересня 2019 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського першого взводу другої роти другого батальйону УПП у Львівській області ДПП сержанта поліції Канафоцького Любомира Романовича про скасування постанови серії ДП18 № 644871 від 24 вересня 2019 року - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 644871 від 24 вересня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Марків Ю.С.