Справа № 631/349/19
Суддя: Трояновська Т. М.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

номер провадження 2-а/631/41/19
справа 631/349/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання М`ячиної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції лейтенанта поліції 1 батальйону 6 роти Писарєва Андрія Андрійовича, із залученням в якості третьої особи: Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ № 1026247 від 29 березня 2019 року інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції лейтенанта поліції 1 батальйону 6 роти Писарєва Андрія Андрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок за скоєння правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що постановою серії ЕАВ №1026247 від 29 березня 2019 року інспектора Управління патрульної поліції в Харківській облаcті Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Писарєва Андрія Андрійовича на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в розмірі чотириста двадцяти п`яти гривень.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 , 29 березня 2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 23 годині 07 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «FORD TRANSIT CONNECT» державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя Сімферопольського шосе та вулиці Тернопільської на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 «ґ» Правил дорожного руху - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає, що вищевказана постанова не відповідає вимогам закону, винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному, необ?єктивному і не всебічному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій водія. На думку позивача, оскаржуєма постанова прийнята відповідачем в односторонньому порядку за відсутності доказів дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої Кодексом України про адміністративні правопорушення. Позивач вважає, що факт вчинення ним правопорушення, адміністративне стягнення за яке передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не доведено ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані відеозаписом, ані показаннями свідків

Ухвалою суду від 05 квітня 2019 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно, відповідно до вимог статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України, ро причини своєї неявки суд не повідомив.

Через канцелярію суду представник позивача адвокат Мякота Т. М., що діє на підставі ордеру серії ПТ № 063580 від 04.04.2019 року та відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 04.04.2019 року, надала заяву, яка була зареєстрована за вхідним № 3828/19-вх., відповідно до якої просила суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, розгляд справи провести за її відсутності та відсутності позивача.

Відповідач, інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції лейтенант поліції 1 батальйону 6 роти Писарєв Андрій Андрійович належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень статтей 124 - 127, частини 1 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. На пропозицію суду подати відзив на позовну заяву, відповідо до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суда), заяви свідків, шо підтверджують заперечення проти позову, відповідач не відреагував. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження на адресу суду не надходило.

Уповноважений представник Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені відповіно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України. Скориставшись своїм правом, передбаченим положеннями статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України, на адресу суду представник Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції Левенцова К. Ю. надіслала пояснення щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , в яких зазначила, що Управління патрульної поліції в Харківській області з позовними вимогами позивача не погоджується, оскільки вважає, що постанова серії ЕАВ №1026247 від 29 березня 2019 року, винесена інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції лейтенантом поліції 1 батальйону 6 роти Писарєвим Андрієм Андрійовичем у відношення ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законною та обгрунтованою, виненсеною відповідно до вимог закону. Так, 29 березня 2019 року об 23 годині 28 хвилин позивач керуючи транспортним засобом марки «FORD TRANSIT CONNECT» в селиші міського типу Покотилівка, автодорога М-18, 7 км., проїхав на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 «ґ» Правил дорожного руху і тому до позивча було застосовано адміністритивне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок. Представник третьої особи зазначив, що процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими на яких покладаються обовя`зки із забезпеченням безпеки дорожнього руху встановлено Інстркуцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395. Постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачені, зокрема, частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу 1 вищевказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення, розгляд якого віднесений до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову без складання відповідного протоколу. Доводи позивача щодо незаконного розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем на місці зупинки автомобіля є помилковими. З відеозапису з портативного відеореєсртора, який був закріплений на форменному одязі відповідача вбачається, що відповідачем було проведено розгляд справи відповідно до вимог закону, будь-яких клопотнь позивачем на місці розляду справи не заявлялось. Таким чином, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувася Правилами дорожьго руху, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення, чітко описав правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах повноважень і не порушував норм процесуального права.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності відноситься до категорії термінових адміністративних справ і розглядаються з урахуванням положень § 2 Глави 11 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 2, частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Аналогічні приписи містить й частина 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді та наданні відзиву (пояснень) щодо заявлених позовних вимог, враховуючи відсутність підстав для визнання їх явки обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності останніх.

Ознайомившись із доводами, викладеними у позовній заяві та поясненнях третьої особи, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопоруення оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопоруення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.).

З копії постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1026247, винесеної 29 березня 2019 року о 23 годині 28 хвилин 03 секунди вбачається, що ОСОБА_1 , 29 березня 2019 року о 23 годині 07 хвилин 55 секунд керуючи транспортним засобом марки «FORD TRANSIT CONNECT» державний номерний знак НОМЕР_1 проїхав в місті Харкові перехрестя Сімферопольського шосе та вулиці Тернопільської на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 «ґ»Правил дорожного руху порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповвідно до зазначеної постановм на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 вказаного вище Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя і п`ята статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 та 2 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2 і 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Суд, надаючи оцінку оскарженому рішенню вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 із змінами та доповненнями (далі Правила дорожнього руху України).

За пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

У розділі 2 Правил дорожнього руху України закріплені обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.3 Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Частина 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення передбачає порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

Пункт 8.7 Правил дорожнього руху України зазначає, що світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Відповідно до приписів пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом 8.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед розміткою 1.12, а якщо її не має - не ближче 10 метрів до світлофору, пішохідного переходу, а якщо вони відсутні - перед перехрещуванню проїзною частиною.

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11 Правил дорожнього руху України).

Згідно пункту 16.8 Правил дорожнього руху України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Пленуму Верховного Суду України у пункті 24 своєї Постанови від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Статтею251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно з пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як вже зазначалося вище, згідно постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіковане не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1026247, винесеної 29 березня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні пункту 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладання стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок.

При цьому, з пункту9 постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіковане не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1026247 від 29 березня 2019 року вбачається, що в даному конкретному випадку, до постанови не було додано жодного доказу на підтвердження винуватості позивача по справі.

Тобто, наявність доказів фіксації порушення ОСОБА_1 правил проїзду на попереджувальний жовтий сигнал світлофора, оскаржувана постанова, як і будь якої іншої інформації з цього приводу, не містить, окрім того, що правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Натомість, представником третьої особи разом із поясненнями на адресу суду надісланий відеоматеріал на оптичному носієві інформації на 1 DVD диску, на якому мається папка під назвою «Писарєв» де містить три відофайла № від 30.03.2019 року, № від 30.03.2019 року та № від 30.03.2019 року.

Вивчивши записи з вказаних відеофайлів судом вставлено, що на них міститься відеозаписи DSJX302216_002216 від 29.03.2019 року з проміжутками часу з 23:22:34 по 23:27:34, з 23:17:34 по 23:22:34 та з 23:27:35 по 23:28:55 на яких зафіксовано розгляд справи про адміністратине првопорушення за участю ОСОБА_1 та інспектора Управління патрульної поліції в Харківській облаcті Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Писарєва Андрія Андрійовича, роз`яснення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності та порядок оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, на відеофайлі № чітко зафіксоване те, як ОСОБА_1 заперечує факт проїзду на жовтий сигнал світлофора, проте інспектором це заперечення ніяк не спростоване, а лише роз`яснено, що останній має право на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в судовому порядку.

Будь яких доказів на підтвердження факту руху позивача на транспортному засобі марки «FORD TRANSIT CONNECT», державний номерний знак НОМЕР_1 , на заборонений жовтий сигнал світлофора та відповідно порушення приписів пункту 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України відеоматеріал не містить.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, місцем скоєння правопорушення, передбаченого часиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в постанові зазначено місто Харків, перехрестя Сімферопольське шоссе та вулиці Тернопільської. Місцем зупинки транспортного засобу та розгляду справи зазначено Харківська область, Харківський район, Покотилівка, а/д М 18, 7 км, що свідчить про те, що зупинка транспортного засобу, керованого позивачем, відбулася не в момент скоєння правопорушення, а через деякий час на певній відстані від місця скоєння самого правопорушення.

Також, ні вищевказаний матеріал, ні відеоматеріали не містять відомостей про свідків, які б могли підтвердити факт вчиненого ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, адміністративне стягнення за яке передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення не доведено ані даними протоколу про адміністративне правопорушення, ані відеозаписом, ані показами свідків.

З цього приводу слід зазначити, що особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

У розумінні статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Дія цієї презумпції є імперативною і покладає обов`язок на суб`єкта владних повноважень аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Надані до суду пояснення представника Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції Левенцової К. Ю. та відеозаписи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт порушення ОСОБА_1 правил проїзду перехрестя Сімферопольського шосе та вулиці Тернопільської на попереджувальний жовтий сигнал світлофора та не спростовують тверджень позивача.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення», встановлено, що розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

В силу принципу презумпції невинуватості, встановленого статтею 62 Конституції України та діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що встановлені обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим пунктами 1, 3 частини 3 статті 2 Кодесу Україи про адміністративні правопорушення, оскільки обовязок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги статтей 268 та 280 Кодксу України про адміністративні правопорушення, у звязку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами Кодексу України про адміністративні правпорушення, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 9, 122, 222, 251, 252, 254, 268, 280, 283, 284, частиною 3 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 8, 9, 69, 73, 77, 78, 125 127, 194, 229, 242 246, 255, 268, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції лейтенанта поліції 1 батальйону 6 роти Писарєва Андрія Андрійовича, із залученням в якості третьої особи: Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕАВ №1026247, винесену 29 березня 2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Харківській облаcті Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Писарєвим Андрієм Андрійовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього на ОСОБА_1 , у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок за скоєння правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Копію рішення відповідно до частини 2 статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України, невідкладно видати учасникам справи або надіслати їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VІІ перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до Другого апеляційного адміністративного суду до або через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Судове рішення, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції лейтенант поліції 1 батальйону 6 роти Писарєв Андрій Андрійович, місце знаходження: вулиця Шевченка, 315-А, місто Харків.

Третья особа: Управління патрульної поліції в Харківській області Депертаменту патрульної поліції , місце знаходження: вулиця Шевченка, 315-А, місто Харків.

Суддя: Т. М. Трояновська