Справа № 420/4526/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/4526/19
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) в якому просив:

- визнати протиправними дії про відмову у наданні публічної інформації;

- зобов`язати надати до суду копії касаційної скарги по справі №1540/5049/18 і доданих до неї документів;

- стягнути моральну шкоду в сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування позову зазначив, що між ним та ГУ ПФУ в Одеській області існував судовий спір щодо перерахунку пенсії, який був вирішений на його користь.

Попри те, що суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність прав пенсійного органу на оскарження судового рішення, останній, на думку ОСОБА_1 , протиправно подав скаргу до суду касаційної інстанції.

Відсутність копії касаційної скарги та додатків до неї, змусило його звернутися до ГУ ПФУ в Одеській області із запитом на отримання публічної інформації.

Водночас суб`єкт владних повноважень йому в цьому протиправно відмовив.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року, ухваленого в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що ГУ ПФУ в Одеській області не є розпорядником запитуваної інформації та надав з цього приводу позивачу обґрунтовану відповідь, а, отже, відсутні підстави для визнання його дій неправомірними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Окрім того, просить винести на адресу ГУ ПФУ в Одеській області окрему ухвалу, в якій поставити питання про притягнення посадових осіб, які порушили законодавство, до відповідальності. Встановити строк 30 днів для надання відповіді.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що право на отримання публічної інформації гарантовано ст. 34 Конституції України та ч.5 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Зауважив, що Верховний Суд, на відміну від ГУПФ в Одеській області, без зволікань надав копію касаційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області, та інших запитуваних документів, по справі №1540/5049/18.

У відзиві на апеляцію ГУ ПФУ в Одеській області зазначило, що запит ОСОБА_1 про отримання процесуального документа, можна розцінювати як запит на отримання інформації, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Проте, ст. 12 даного Закону встановлює, що він не поширюється на порядок розгляду заяв, скарг громадян, встановлений, у тому числі і Кодексом адміністративного судочинства.

Отож, на думку даного органу, він діяв відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, у межах, передбачених діючим законодавством України.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 , погоджуючись з тим, що запит на отримання публічної інформації та звернення щодо отримання інформації є доволі різними поняттями, адже регулюються різними Законами та статтями Конституції України (ст. 34 та ст. .40) зауважує, що ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язує суб`єкта владних повноважень діяти лише у межах, передбачених діючим законодавством України, а не надає йому право, як зазначив у відзиві Пенсійний фонд.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п.3 ч.1 ст.311 КАС України).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , є інвалідом І групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Судовими рішеннями суду першої та другої інстанцій зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2018 р. з розрахунку 100% від підвищення та виплатити з 01.01.2018 р. без обмеження максимальним розміром в сумі 16 580,48 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з даним рішенням ГУ ПФУ в Одеській області його оскаржило до Верховного Суду.

25.04.2019 р. Верховний суд відмовив у відкритті касаційного провадження.

15 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, а також копію ухвали Верховного Суду від 25 квітня 2019 року по справі №1540/5049/18 про відмову у відкритті касаційного провадження.

ГУ ПФУ в Одеській області листом від 19 липня 2019 року відмовило ОСОБА_1 у наданні вказаних копій та зазначило, що відмова у відкритті касаційним судом провадження, не встановлює обов`язок даного органу направляти копію касаційної скарги та додатків до неї. Також відсутній обов`язок у особи, яка подає касаційну скаргу направляти її на адресу учасника справи.

При цьому, Пенсійний фонд зауважив, що згідно з п.1 ч.3 ст.44 КАС України, учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Для забезпечення однакового застосування адміністративними судами положень законодавства про доступ до публічної інформації Пленум Вищого адміністративного суду України у своєї постанові від 29.09.2016 р. за №9 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначив наступне.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Аналіз цього визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях:

- уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

- інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (пункт 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

- інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг (пункт 3 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

- інформація щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, якщо йдеться про суб`єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями (пункт 4 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

- інформація про стан довкілля; якість харчових продуктів і предметів побуту; аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

- інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (частина друга статті 13 Закону № 2939-VI).

Потрібно мати на увазі, що Закон № 2939-VI передбачає два види інформаційних відносин, на які його положення не поширюються: відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій та відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Процесуальні закони (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Кодекс України про адміністративні правопорушення,Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України) регламентують спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження.

Доступ осіб, які беруть участь у розгляді справи, та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов`язки, до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, до судових рішень забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням передбачених нормами Закону України «Про доступ до судових рішень» особливостей.

За змістом статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Інформація щодо суду, який розглядає справу, учасників справи та предмета позову, дати надходження позовної заяви (скарги) або будь-якої іншої заяви або клопотання у справі, у тому числі особи, яка подала таку заяву, вжитих заходів забезпечення позову та (або) доказів, стадії розгляду справи, місця, дати і часу судового засідання, руху справи з одного суду до іншого, є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року №3262-IV для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Таким чином, доступ до запитуваної позивачем ухвали Верховного Суду від 25 квітня 2019 року по справі №1540/5049/18 був забезпечений у порядку, визначеному Законом України «Про доступ до судових рішень».

З наведених норм випливає висновок, що Закон № 2939-VI не регулює спірні правовідносин, оскільки запитувана позивачем інформація не відноситься до публічної.

На думку суду апеляційної інстанції, спірні правовідносини регулюються Кодексом адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до п.1 ч.3 ст.44 КАС України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Згідно з п.5 ч.3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, серед іншого, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з ч.7 ст.333 КАС України копія ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подала касаційну скаргу. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

З огляду на викладене, саме Верховний Суд, у цьому випадку, є розпорядником інформації, за якою позивач звертався до Пенсійного фонду.

Підтвердженням указаного, є доводи апеляційної скарги в яких зазначено, що саме Верховний Суд, на підставі звернення позивача, без зволікань надав копію касаційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області у справі №1540/5049/18, та інші запитуванні документи.

Системний аналіз наведених правових норм, свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях суб`єкта владних повноважень порушень приписів Закону № 2939-VI, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та про стягнення моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції бажає звернути увагу на те, що позивач неправильно тлумачить положення Закону № 2939-VI, вважаючи, що процесуальні документи, що містяться у судовій справі є публічною інформацією.

Підсумовуючи викладене, слід вважати, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою, відповідно до статті 316 КАС України, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Пункт 1 частини 1 статті 263 КАС України відносить справи про оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію до категорії незначної складності.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку, що оскарження рішення апеляційного суду можливо лише у випадках, перелічених вище.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 24.12.2019 року.