Справа № 420/4377/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/4377/19

Категорія: 111010000 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 13.09.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа Ізмаїльське управління Головного управління ДФС в Одеській області, про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі - ГУ) ДФС в Одеській області, третя особа Ізмаїльське управління ГУ ДФС в Одеській області (далі - Ізмаїльське управління ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2018 року №Ф-7282-52У не суму 15 819,54 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він перебував на обліку у Ізмаїльському управлінні ГУ ДФС в Одеській області як фізична особа підприємець (далі - ФОП), а з 2007 року припинив підприємницьку діяльність, про що повідомив відповідача і з цього моменту не здійснював підприємницьку діяльність та не отримував доходу від такої діяльності, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у нього як фізичної особи - підприємця в розумінні законодавства про зайнятість населення.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ ДФС в Одеській області, за участю третьої особи Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- посадова особа відповідача склала вимогу 08 листопада 2018 року та вказала про наявність заборгованості станом на 22 лютого 2019 року, неправомірно, оскільки жодним чином 08 листопада 2018 року посадова особа відповідача не мала можливості знати про наявність боргу на дату, яка не настала - 22 лютого 2019 року;

- суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем не було отримано оскаржувану вимогу, її взагалі не надіслано було відповідачем. Так, до відзиву до позову відповідачем надано копію рекомендованого поштового відправлення за №856. Вказане рекомендоване поштове відправлення без поштового штемпелю, дати відправлення та дати отримання позивачем. На офіційному сайті "Укрпошта" вказане рекомендоване відправлення взагалі не зареєстровано;

- нарахування позивачу єдиного соціального внеску за період, коли підприємницька діяльність не проводилася є безпідставним, відтак, оскаржена вимога №Ф-7282/52У від 08 листопада 2018 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

Відповідно до відомостей з облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів загальна сума заборгованості позивача з єдиного внеску, становить 15 819,54 грн.

На підставі цих даних ГУ ДФС в Одеській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7282-52-У від 08 листопада 2018 року.

ГУ ДФС в Одеській області було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7282-52-У від 08 листопада 2018 року, в якій зазначалось, що станом на 31 жовтня 2018 року існує заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 15 819,54 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до відомостей, що містять в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, ФОП та громадських формувань, 06 травня 2019 року до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Разом з цим, суд першої інстанції наголошував, що вказана заборгованість виникла за період 01 січня 2017 року по III квартал 2018 року.

Таким чином, доводи позивача про відсутність заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску за період, коли підприємницька діяльність ним не проводилася є необґрунтованими.

При цьому суд першої інстанції відхилив доводи позивача стосовно того, що податкова вимога йому не направлялась та він її не отримував, оскільки, як встановлено судом, податкова вимога направлялась позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а факт неотримання зазначеної вимоги не змінює того факту, що у позивача наявна заборгованість з єдиного внеску.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, п.65.10.3 ст. 65 ПК України, п.4 ч.1 ст. 4, п.1 ч.2 ст. 6, п.2 ч.1 ст. 7, ч.5 ст. 8, ч.ч.8, 12 ст. 9, ч.4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п.п.2-4 розділу VI "Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953, які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно п.65.10.3 ст. 65 ПК України, внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон України №2464-VІ) платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 6 Закону України №2464-VІ платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України №2464-VІ для платників, зазначених у п.п.4 (крім ФОП, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно з нормами ч.5 ст. 8 Закону України №2464-VІ єдиний внесок для платників зазначених у ст. 4 цього Закону встановлено у розмірі 22 відсотка до визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно ч.12 ст. 9 Закону України №2464-VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 8 ст. 9 Закону України №2464-VІ, платники єдиного внеску, зазначені у п.п.4, 5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно до ч.4 ст. 25 Закону України №2464-VІ, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до п.2 розділу VI "Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (надалі - Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Згідно п.3 розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абз.абз.3 та/або 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у пп.пп.3, 4, 6 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Відповідно до п.4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відповідно до ст. 25 Закону України №2464-VІ сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 16 грудня 2005 року за №0000856 проведена державна реєстрація ФОП ОСОБА_1

06 травня 2019 року підприємницька діяльність позивача було припинена, про що свідчить запис №5000856.

Отже, позивач відповідно до Закону України №2464-VІ був платником єдиного соціального внеску, як ФОП до 06 травня 2019 року.

Згідно інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 за останнім обліковується заборгованість з єдиного соціального внеску, яка сформована за період з 01 січня .2017 року по III квартал 2018 року на загальну суму 15 819,54 грн.

Таким чином, судова колегія вважає безпідставним посилання апелянта на те, що відповідачем здійснювалося нарахування єдиного соціального внеску за період, коли він не проводив підприємницьку діяльність, оскільки ФОП ОСОБА_1 був зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок до припинення підприємницької діяльності, а саме, до фактичного внесення запису до реєстру про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП.

Крім того, судова колегія не приймає довід апеляційної скарги про те, що відповідачем не було направлено оскаржувану вимогу апелянту, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.4 розділу VI Інструкції №449, …після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Дата надсилання (вручення) проставляється на корінці вимоги:

службовою (посадовою) особою юридичної особи, фізичною особою або їх законним чи уповноваженим представником - у разі вручення вимоги під підпис…

Відповідно до матеріалів справи, а саме копії корінця вимоги про сплату боргу (недоїмки) (а.с. 26), дата надсилання - 28 січня 2019 року.

Крім того, відповідно до п.п.21, 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270.

Адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу через смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами Інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком.

У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 28 січня 2019 року рекомендованим листом було направлено на адресу позивача корінець вимоги про сплату боргу (недоїмки). Це підтверджується копією конверту зі штампом ПАТ "УКРПОШТА" та рекомендованим повідомленням зі штрих-кодовими ідентифікаторами Одеса-44 №856. Даний конверт з корінцем вимоги про сплату боргу (недоїмки) було повернуто на адресу відповідача з відміткою "за закінченням строку зберігання".

Таким чином, посилання апелянта на те, що відповідачем взагалі не було направлено оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) є безпідставним.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.