Справа № 640/7066/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 грудня 2019 року № 640/7066/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ІТ ЕСКОРТ»
ДоГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТ ЕСКОРТ» (далі-позивач/ ТОВ «ІТ ЕСКОРТ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі-відповідач/ ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 10.04.2019 р. № 4339 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ІТ ЕСКОРТ».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2019 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, встановив, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги мотивовані відсутністю у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваного наказу.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав про відповідність оскаржуваного наказу вимогам чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Контролюючим органом винесено наказ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ІТ Ескорт», яким на підставі п.п. 78.1.4 п. 78 ст. 78 Податкового кодексу України, у зв`язку з наданням документів на письмовий запит ГУ ДФС у м. Києві від 11.01.2019 р. № 3868/10/26-15-14-02-03 не в повному обсязі наказано провести документальну позапланову виїзної перевірки ТОВ «ІТ Ескорт» з метою дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «Асмєтрейд» за червень 2018 року, з ТОВ «Санатрейд» за липень 2018 року показників декларації з податку на додану вартість та за 2018 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства.

Позивач, не погоджуючись із наказом про проведення перевірки, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової виїзної перевірки.

Так, відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється у випадку виявлення недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту

Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд доходить висновку, що документальна позапланова виїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає за наявності двох умов: 1) виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 2) не надання платником пояснень та їх документальних підтверджень на запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Наявні у справі докази підтверджують, що відповідач звернувся до ТОВ «ІТ Ескорт» із запитом про надання інформації (пояснень та її документальних підтверджень) від 11.01.2019 р. № 3868/10/26-15-14-02-03, в якому, посилаючись на підпункти 16.1.5 і 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, підпункт 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, пункту 73.3 статті 73 та підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, пункту 14 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245, просив надати пояснення та їх документальне підтвердження (засвідчені підписом посадової особи позивача та скріплені печаткою (за наявності) копії первинних документів, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) із ТОВ «Асмєтрейд» та ТОВ «Санатрейд» за 2018 рік.

Підставою для звернення із таким запитом зазначено виявлення ГУ ДФС у м.Київ, фактів, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ «ІТ Ескорт» даних податкового кредиту у сумі 147 616,00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Асмєтрейд», що містяться в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2018 року, у сумі 49 174,00 грн., з ТОВ «Санатрейд», що містяться в податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року, у сумі 98 442,00 грн. та об`єкту оподаткування задекларованого у податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств за 2018 рік.

У відповідь на вказаний запит позивач у листі від 31.01.2019 р. № 11 надав пояснення щодо взаємовідносин із зазначеними у запиті контрагентами та надав копії документів на підтвердження викладених пояснень.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою призначення позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є ненадання платником податків пояснення та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, наведеній у постановах від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14 та від 16 лютого 2016 року №1-2749а15, виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено тягар доказування, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість за зазначений період та поданих позивачем доказах на підтвердження реальності здійснення господарських операцій, а тому не доведено підстав для винесення оскаржуваного наказу.

Таким чином, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів наявності підстав для винесення оскаржуваного наказу на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що наказ ГУ ДФС у м. Києві від 10.04.2019 р. № 4339 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ІТ ЕСКОРТ» підлягає скасуванню як протиправний, а позовні вимоги - задоволенню.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість свого рішення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ ЕСКОРТ» (04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 4 , ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у м. Києві від 10.04.2019 р. № 4339 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ІТ ЕСКОРТ».

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ ЕСКОРТ» (04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 4 , ) судові витрати в сумі 1 921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко