Справа № 260/455/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11312/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Судової-Хомюк Н.М.,

Коваля Р.Й.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Індивідуал» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Скраль Т.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді о 15 год. 02 хв 11 липня 2019 року, повне судове рішення складено 22 липня 2019 року, у справі №260/455/19 за позовом Приватного підприємства «Індивідуал» до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2019 року Приватне підприємство «Індивідуал» (далі - Підприємство) звернулося в суд з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради, просило зобов`язати Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) прийняти відповідне рішення про надання позивачу дозволів на розміщення зовнішньої реклами відповідно до принципу мовчазної згоди згідно поданих заяв та отриманих описів за адресами згідно з переліком.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення (розпорядження) про видачу дозволу на розміщення зовнішньої реклами або відмову у його видачі за результатом розгляду документів розповсюджувачів реклами приймається КМДА за встановленою для цього процедурою. Прийняттю КМДА рішення про надання дозволу або відмову у його наданні передує розгляд цього питання Департаментом, до повноважень якого входить розгляд заяв про отримання дозволу на розміщення реклами у м. Києві, перевірка комплектності документів, встановлення пріоритету місяця розташування об`єкту реклами, а також підготовка пропозицій та проекту відповідного рішення. Суд першої інстанції дійшов висновку, що перелік документів, подання яких необхідне для винесення рішення про надання дозволу або відмову у його наданні, строк розгляду заяви та доданих до неї документів, форма рішення дозвільного органу визначені Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», іншими правовими актами. Суд першої інстанції вказав, що принцип мовчазної згоди може бути застосований за умови, якщо суб`єктом господарювання дотримані всі вимоги законодавства, а у суб`єкта владних повноважень відсутня альтернатива у прийнятті або не прийнятті позитивного рішення за зверненням такого суб`єкта господарювання. Суд першої інстанції вказав, що принцип мовчазної згоди не означає, що таке право є абсолютним і набувається у будь-якому випадку, коли у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано та не направлено. Суд першої інстанції відхилив доводи позивача про те, що Київською міською державною адміністрацією було несвоєчасно вирішено питання про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами, оскільки позивачем не оскаржувались дії та/або бездіяльність, а також накази про відмову у встановленні пріоритетів на заявлене місце розташування рекламних засобів. Суд першої інстанції відхилив доводи позивача про те, що Київською міською державною адміністрацією було несвоєчасно вирішено питання про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами, оскільки позивачем не оскаржувались дії та/або бездіяльність, а також накази про відмову у встановленні пріоритетів на заявлене місце розташування рекламних засобів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Підприємство подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року та постановити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при прийнятті рішення судом першої інстанції неповно досліджено обставини, що мають значення для вирішення справи, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Скаржник вказав, що дозвільним органом є Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який уповноважений приймати рішення про видачу або відмову у видачі дозволу на розміщення зовнішньої реклами. Скаржник вказує, що Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» не передбачено процедури встановлення пріоритету/ відмови в встановленні пріоритету, що проігноровано судом першої інстанції. Зазначає, що відповідач рішення про видачу або про відмову у видачі дозволу у встановлений законом строк не прийняв, на адресу позивача таке не скерував. Вказує, що прийняття Управлінням з питань реклами рішення у вигляді наказу про відмову в встановленні пріоритету є нікчемним.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що процедура розгляду заяв позивача закінчилась на стадії прийняття рішення у формі наказів про відмову у встановленні строку дії пріоритетів, які не оскаржувались, а тому принцип мовчазної згоди не може застосовуватись до спірних правовідносин. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Приватне підприємство «Індивідуал» зареєстровано як юридична особа 09 вересня 2005 року, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Підприємства є рекламні агентства.

21 липня 2017 року Підприємство через державного адміністратора міського довільного центру до робочого органу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради подало заяви на отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами «щит, що стоїть окремо» за адресами згідно з переліком, всього 27 штук.

Подані документи прийняті відповідальним працівником міського дозвільного центру за описом, що не заперечувалось сторонами.

Листом від 06.02.2019 Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради повідомило Підприємство, що за результатом розгляду поданих заяв прийняті робочим органом накази «Про відмову у встановленні строку дії пріоритетів» від 22.08.2017 №61 та від 04.09.2017 №83.

Вважаючи, що Управління з питань реклами Київської міської ради порушило чинне законодавство у сфері реклами, права та охоронювані законом інтереси позивача, а прийняття вказаних наказів нікчемним, Підприємство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів визначено Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 № 2806-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2806-IV).

Відповідно до статті 3 Закону № 2806-IV основними принципами державної політики з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності є: захист прав, законних інтересів суспільства, територіальних громад та громадян, життя громадян, охорона навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; розвиток конкуренції; прозорість процедури видачі документів дозвільного характеру; додержання рівності прав суб`єктів господарювання під час видачі документів дозвільного характеру; відповідальність посадових осіб дозвільних органів, адміністраторів та суб`єктів господарювання за порушення вимог законодавства з питань видачі документів дозвільного характеру; зменшення рівня державного регулювання господарської діяльності; установлення єдиних вимог до порядку видачі документів дозвільного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 4-1 Закону № 2806-IV порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.

Представницький орган місцевого самоврядування розглядає та приймає на пленарних засіданнях рішення щодо видачі, переоформлення, анулювання або відмови у видачі документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності протягом місяця з дня одержання від суб`єкта господарювання відповідної заяви.

Відповідно до частини 5 статті 4-1 Закону № 2806-IV підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру. Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 №270/96-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 (далі Типові правила), відповідно до пункту 2 яких дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Відповідно до пункту 3 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган) (пункт 5 Типових правил).

Згідно з пунктом 6 Типових правил до повноважень робочого органу належать: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; надання у разі потреби розповсюджувачам зовнішньої реклами архітектурно-планувальних завдань на опрацювання проектно-технічної документації для розташування складних (дахових) рекламних засобів; прийняття рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу (у тому числі погодження з органами та особами, зазначеними у пункті 16 цих Правил) чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради; ведення інформаційного банку даних місць розташування рекламних засобів, плану їх розміщення та надання в установленому порядку інформації для оновлення даних містобудівного кадастру населених пунктів; подання територіальним органам спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі матеріалів про порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами; підготовка і подання виконавчому органу ради пропозицій щодо розмірів плати за надання послуг робочим органом на підставі калькуляції витрат для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до пунктів 9-10 Типових правил для одержання дозволу заявник подає робочому органу заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: фотокартка або комп`ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування рекламного засобу, та ескіз рекламного засобу з конструктивним рішенням.

За наявності документів, передбачених пунктом 9 цих Правил, відомості про заяву у той же день вносяться робочим органом до внутрішнього реєстру заяв та дозволів на розміщення зовнішньої реклами (журналу), який ведеться у довільній формі.

Строк видачі дозволу або надання письмового повідомлення про відмову у його видачі становить 10 робочих днів.

Порядок розміщення реклами в місті Києві затверджений рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року № 37/6253, відповідно до пункту 1.3 якого дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу реклами на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який дає право на розміщення зовнішньої реклами; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку розміщення реклами в місті Києві видача дозволів заявникам здійснюється в міському дозвільному центрі за принципом організаційної єдності.

Для одержання дозволу заявник або уповноважена ним особа подає в міський дозвільний центр заяву за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2005 №1176 «Про затвердження форми заяви на одержання суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою документів дозвільного характеру» (із змінами і доповненнями), до якої додаються: - фотокартка та комп`ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування РЗ, та ескіз РЗ з конструктивним рішенням (конструктивне рішення завірене підписами і печаткою розробника, яке містить інформацію про основні габаритні розміри, вузли кріплення, застосовані матеріали, підключення до інженерних мереж, інші технічні характеристики та дотримання встановлених вимог ДСТУ, ДБН, ЄСКД та інших нормативних документів (формат А4), разом із завіреною належним чином копією ліцензії розробника, що підтверджує право останнього надавати послуги (роботи) на право будівельного проектування та конструювання); - завірена у встановленому порядку копія свідоцтва про державну реєстрацію заявника як юридичної особи або фізичної особи - підприємця.

Перелік документів, що додаються до заяви, є вичерпним. Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами видається лише на один рекламний засіб (один об`єкт).

Видача дозволів заявникам здійснюється в міському дозвільному центрі за принципом організаційної єдності (пункт 4.1 Порядку розміщення реклами в місті Києві).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку розміщення реклами в місті Києві дозвільний орган протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації заяви перевіряє місце розташування РЗ, зазначене у заяві, на предмет наявності на це місце пріоритету іншого заявника або надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку дозволу, а також дотримання вимог пунктів 13.2, 13.4 та 13.7 цього Порядку.

Після перевірки місця керівник дозвільного органу приймає рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету.

Рішення дозвільного органу про встановлення пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету оформлюється у вигляді наказу керівника дозвільного органу (пункт 4.4 Порядку розміщення реклами в місті Києві).

Згідно з пунктом 4.6 Порядку розміщення реклами в місті Києві у разі прийняття рішення про відмову у встановленні пріоритету дозвільний орган не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття такого рішення передає міському дозвільному центру вмотивоване рішення про відмову та повертає всі подані заявником документи. Міський дозвільний центр не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від дозвільного органу рішення про відмову та поданих заявником документів повідомляє суб`єкта господарювання про час та місце видачі рішення про відмову та поданих документів.

Відповідно до пункту 4.8 Порядку розміщення реклами в місті Києві строк встановлення пріоритету на місце розміщення РЗ може бути продовжений дозвільним органом не більш ніж на три місяці з письмовим повідомленням про це заявника в міському дозвільному центрі за принципом організаційної єдності у разі письмового звернення заявника щодо продовження строку оформлення дозволу.

Про продовження строку встановлення пріоритету дозвільний орган не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття відповідного рішення керівником дозвільного органу направляє письмове повідомлення про це міському дозвільному центру, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання письмового повідомлення від дозвільного органу повідомляє заявника.

Згідно з пунктом 4.9 Порядку розміщення реклами в місті Києві дата і номер рішення дозвільного органу про встановлення пріоритету заявника на місце розташування РЗ, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні пріоритету, скасування пріоритету на підставі заяви заявника, за яким було встановлено пріоритет, заноситься у журнал реєстрації.

Копії рішення дозвільного органу про встановлення пріоритету заявника на місце розташування РЗ, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, про відмову в установленні пріоритету або скасування пріоритету передаються міському дозвільному центру не пізніше наступного робочого дня з моменту видання відповідних наказів для інформування заявника в міському дозвільному центрі за принципом організаційної єдності.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку розміщення реклами в місті Києві дозвільний орган - Головне управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати покладені на нього функції (у сфері розміщення зовнішньої реклами та реклами на транспорті, у ліфтах комунальної власності територіальної громади міста Києва), передбачені цим Порядком та Положенням про Головне управління з питань реклами

Розпорядженням КМДА від 30.01.2017 затверджено Положення про Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради відповідно до якого Управління є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради до основних завдань якого віднесено регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами.

Основні функції Управління: реєструє та розглядає заяви розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу, анулювання (скасування) та продовження строку його дії; приймає рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету; готує та подає в установленому порядку проекти розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання дозволу чи про відмову в його наданні, про анулювання (скасування), продовження чи відмову у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Таким чином, рішення (розпорядження) про видачу дозволу на розміщення зовнішньої реклами або відмову у його видачі за результатом розгляду документів розповсюджувачів реклами приймається КМДА за встановленою для цього процедурою, прийняттю КМДА рішення про надання дозволу або відмову у його наданні передує розгляд цього питання Департаментом, до повноважень якого входить розгляд заяв про отримання дозволу на розміщення реклами у м. Києві, перевірка комплектності документів, встановлення пріоритету місяця розташування об`єкту реклами, а також підготовка пропозицій та проекту відповідного рішення. Положеннями вказаних нормативно-правових актів визначено наступний алгоритм: розглянути заяви та прийняти рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету на місце розташування рекламних засобів.

Згідно із абзацом 10 частини 1 статті 1 Закону № 2806-IV принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Механізм застосування принципу мовчазної згоди визначений частиною 6 статті 4-1 Закону № 2806-IV у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відмітка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про дату прийняття заяви є підтвердженням подання заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.

Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Отже, диспозицією частини 6 статті 4-1 Закону № 2806-IV передбачено, що у випадку невиконання дозвільним органом свого юридичного обов`язку (в установлений Законом строк видати документ дозвільного характеру або направити повідомлення про відмову у його видачі) тобто через свою бездіяльність, суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру.

Таким чином, юридичний факт, який полягає у бездіяльності дозвільного органу, стає передумовою для виникнення правовідносин, у яких суб`єкт господарювання може застосувати принцип мовчазної згоди. Тобто, виникнення у суб`єкта господарювання права на застосування принципу мовчазної згоди настає при наявності системи таких умов: 1) суб`єктом господарювання подані всі визначені законом документи для отримання дозволу, що підтверджується копією заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття; 2) суб`єктом господарювання документи подані за встановленою законодавством процедурою (у встановлений строк, до відповідного суб`єкта владних повноважень, у відповідній формі тощо); 3) подані суб`єктом господарювання документи відповідають вимогам законодавства; 4) закінчення строку розгляду поданих документі; 5) відсутність/несвоєчасність відповіді суб`єкта владних повноважень по суті поданої заяви.

З врахуванням вказаного, принцип мовчазної згоди може бути застосований за умови, якщо суб`єктом господарювання дотримані всі вимоги законодавства, а у суб`єкта владних повноважень відсутня альтернатива у прийнятті або не прийнятті позитивного рішення за зверненням такого суб`єкта господарювання

Водночас вказаний принцип не означає, що таке право є абсолютним і набувається у будь-якому випадку, коли у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано та не направлено.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 квітня 2018 року №806/1000/17, «мовчазна згода», як правило, виявляється у бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 21 липня 2017 року Приватне підприємство «Індивідуал» через державного адміністратора міського довільного центру до робочого органу Управління з питань реклами Київської міської ради подало заяви на отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами за вказаними у заявах адресами.

Відповідні документи мали бути розглянуті протягом 10 робочих днів з прийняттям рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету.

Водночас, виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Управлінням з питань реклами відповідно до пунктів 6, 10 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, підпункту 2.1.5 пункту 2.1, пунктів 4.3, 4.4. Розділу ІІ Порядку розміщення реклами в м. Києві винесені Накази № 61 від 22 серпня 2017 року та № 83 від 04 вересня 2017 року «Про відмову у встановленні строку дії пріоритету» відповідно до яких, зокрема, позивачу відмовлено у встановленні пріоритету на 27 місць розташування рекламних засобів, щодо яких виник спір у даній справі.

Так, відповідно до положень пунктів 4.3 та 4.4 Порядку розміщення реклами в м. Києві накази робочого органу є рішенням виконавчого органу Київської міської ради, підписані в.о. начальником Гончаровою Н. О., яка відповідно до Розпорядження від 16 червня 2017 року №435 тимчасово виконувала обов`язки начальника Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та займала посаду начальника відділу контролю та обліку рекламних засобів Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Підставою для відмови у встановленні пріоритетів, як зазначено у листах направлених на адресу позивача № 076-1112-од від 04 вересня 2017 року та 23 серпня 2017 №076-1029-од, стала невідповідність поданих документів вимогам законодавства у сфері розміщення реклами, а саме: порушення вимог згідно об`єктів наведених у таблиці № 1 порушення п.13.2., п.п.13.2.1 розділу ІІ Порядку розміщення реклами у м. Києві (не дотримано необхідної відстані до РЗ), п. 4.3. розділу ІІ Порядку розміщення реклами у м.Києві (надання на заявлене місце розташування РЗ зареєстрованого в установленому порядку дозволу), п.13.1. розділу ІІ Порядку розміщення реклами у м. Києві (ДСТУ 3587-97); п.2.2 розділу ІІ Правил розміщення рекламних засобів у місті Києві (перевищення максимально допустимого формату рекламної площі РЗ відповідно до зони), п. 2.5 розділу ІІ Правил розміщення рекламних засобів у місті Києві (перевищення радіуса зони розташування до РЗ), п. 3.1 розділу ІІІ Правил розміщення рекламних засобів у місті Києві (невідповідність Класифікатору рекламних засобів) (а.с.85-86).

Вказані Накази є чинними, Підприємством не оскаржувались, як і не оскаржувались дії або бездіяльність КМДА щодо прийняття таких, що підтверджено учасниками справи в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Таким чином, оскільки дозвільним органом прийнято рішення у формі наказу про відмову у встановленні строку дії пріоритету на заявлені позивачем місця, такі рішення чинні, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відсутні підстави для застосування принципу мовчазної згоди у спірних правовідносинах.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 04 червня 2019 року (справа №826/10179/16).

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що дотримання всіх вимог до розміщення зовнішньої реклами у м. Києві становить значний суспільний інтерес, оскільки столичний статус міста покладає на органи місцевого самоврядування та органи виконавчої влади додаткові обов`язки та гарантує цим органам надання з боку держави додаткових прав, зокрема, у сфері здійснення заходів щодо збереження та відновлення пам`яток історії, культури, релігії, архітектури та містобудування, заповідних та природних зон і ландшафтів, що мають національне значення (частина п`ята статті 1, пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ»).

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин принципу «мовчазної згоди» та задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин принципу «мовчазної згоди», правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Індивідуал» залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі №260/455/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Н. М. Судова-Хомюк
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 23.12.2019