Справа № 520/6690/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 р. м. Харків Справа № 520/6690/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2019, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В. (повний текст складено 06.09.19) по справі № 520/6690/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради

про визнання дій протиправними, скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправними дій Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради;

- скасувати відмову у знятті ОСОБА_1 з реєстрації місця мешкання за адресою АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради здійснити всі дії по зняттю місця мешкання ОСОБА_1 з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі Управління реєстрації місця проживання у знятті ОСОБА_1 з реєстрації місця мешкання за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Департамент реєстрації Харківської міської ради в особі Управління реєстрації місця проживання зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

У решті вимог позову залишено без задоволення.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, звернулось до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду заяви про зняття з реєстрації ОСОБА_1 спеціалістом відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації було встановлено, що до заяви додано недійсний паспорт громадянина України ОСОБА_1 сер. НОМЕР_1 , про що свідчить відсутність в паспорті фотографії зазначеної особи при досягненні нею 45-річного віку. Відповідно до п.1 розділу V Перехідних положень Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, видані до дня набрання чинності цим Законом, є чинними до закінчення строку їх дії та не підлягають обов`язковій заміні. Відповідно до абз. 2 п. 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503 (зі змінами) до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Оскільки паспорт громадянина України ОСОБА_1 сер. НОМЕР_2 , виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 03.12.1996, був поданий 07.06.2019 для зняття з реєстрації ОСОБА_1 її представником без відповідної фотокартки, що свідчило про його недійсність, відмову у знятті з реєстрації місця проживання позивача є правомірною.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 про призначення справи до розгляду, справа була розглянута колегією суддів в порядку письмового провадження. З врахуванням вимог ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата складання його повного тексту. Повний текст постанови суд апеляційної інстанції складає з дотриманням строків, визначених ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що заявник є громадянином України, документований паспортом серії НОМЕР_2 , з 27.08.1980 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 а.

07.06.1990 позивач на території України народив дитину ОСОБА_2 .

28.06.1994 позивач на території України народив дитину ОСОБА_3 .

10.12.2002 позивач на території Великобританії народив дитину ОСОБА_4 .

Згідно наявної в матеріалах справи довідки про склад сім`ї від 21.12.2010 (а.с. 17), місце проживання власника приватного будинку ОСОБА_5 та її доньки ОСОБА_1 (позивача по справі) зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

21.09.2016 позивач отримав паспорт громадянина Британії.

За твердженням заявника, її постійним місцем проживання є адреса: АДРЕСА_2 .

07.06.2019 заявник в особі представника звернувся до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання у зв`язку з вибуттям на постійне проживання до Британії, надавши серед інших документів не лише паспорт позивача як громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 03.12.1996, але й паспорт, виданий позивачу як громадянину ОСОБА_6 , з відомостями про постійне мешкання та реєстрацію у цій державі.

Відповідач, відмовляючи заявнику у знятті з реєстрації місця проживання, посилався на абз. 2 п. 11 Правил реєстрації місця проживання, стверджуючи, що особа не подала необхідного пакету документів, з огляду на недійсність наданого паспорту громадянина України через відсутність у ньому фотокартки при досягненні громадянином 45-річного віку.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, виходив з того, що така відмова відповідача у припиненні реєстрації місця проживання позивача набуває ознак втручання у право особи на приватне життя, яке перебуває під охороною ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За висновком суду оскаржена відмова у знатті з місця реєстрації є занадто формалізованою та створює надмірний тягар у реалізації позивачем права на вільне обрання місця постійного проживання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на вимоги діючого законодавства та фактичні обставини справи.

Частиною першою статті 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і випадки їх обмеження визначені Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV).

За визначенням, наведеним у абзаці тринадцятому частини першої статті 3 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації - це внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону (частина друга статті 7 Закону № 1382-IV). Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку) (частина четверта статті 7 Закону № 1382-IV). У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника) (частина п`ята статті 7 Закону № 1382-IV).

Підстави для відмови в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання визначені статтею 91 Закону № 1382-IV, згідно з якою орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів визначено Порядком № 207, пунктом 27 якого передбачено, що разом із заявою про знятті з реєстрації місця проживання, особа, зокрема, подає документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі подання заяви про зняття з реєстрації місця проживання, необхідно, зокрема, подати документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Відсутність такого документу є підставою для відмови у знятті з реєстрації місця проживання.

Водночас у рішенні Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року (справа № 1-31/2001) зазначено, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (стаття 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (стаття 33 Конституції України).

Допустимість обмеження свободи пересування, вільного вибору місця проживання в межах держави та права вільно залишати територію країни визнається і міжнародним правом. Зокрема, стаття 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року закріплює правило, за яким здійснення права на свободу пересування і свободу вибору місця проживання, вільно залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, не може зазнавати жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Як було встановлено в ході судового розгляду, відповідач відмовив у задоволенні заяви про зняття позивача з реєстрації місця проживання через відсутність документа, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, подання якого передбачено частиною четвертою статті 7 Закону № 1382-IV. Разом з тим, зміст заяви та інші додані до неї документи відповідали чинному законодавству. Зокрема, у відповідача не виникало сумнівів у дійсності документа, який посвідчував особу позивача паспорту громадянина Англії (а.с. 8).

Враховуючи гарантії щодо свободи пересування і свободи вибору місця проживання, встановлені статтею 33 Конституції України та Законом № 1382-IV, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача, з урахуванням обставин, встановлених у цій справі, є саме зобов`язання відповідача зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця її проживання, за його заявою.

Така позиція суду апеляційної інстанції узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 04.10.2019 у справі № 1340/4559/18, обов`язковість врахування яких зумовлена приписами ч. 5 ст. 242 КАС України.

З огляду на обставини цієї справи колегія суддів зазначає, що відсутність підтверджень достовірності лише документа до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, не повинно бути перешкодою у реалізації особи її права на свободу пересування та вибір місця проживання, оскільки реалізація такого права, не може зазнавати жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом.

Враховуючи те, що норми закону не містять прямої заборони змінити місце проживання у разі подання особою документа, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, без належного оформлення фотокарткою 45-річного віку, а інформація про зняття з реєстрації одночасно вноситься до реєстру територіальної громади, із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, суд апеляційної інстанції вважає, що зобов`язання відповідача зняти позивача з реєстрації місця його проживання не суперечить вимогам чинного законодавства та відповідає принципу верховенства права.

Інші доводи та аргументи заявника апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, з огляду на приписи ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає без задоволення вимоги поданої відповідачем апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зважаючи на вимоги ст. 139 КАС України та результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 по справі № 520/6690/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 24.12.2019.