Справа № 451/1323/19
Суддя: Семенишин О. З.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

23 грудня 2019 рокуСправа №451/1323/19
Провадження № 2-а/451/36/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові адміністративну справу №451/1323/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції 1 бат.1 рота Малиша Олега Володимировича, Головного управління Національної поліції України у Львівській області, співвідповідача Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

встановив:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції 1 бат.1 рота Малиша Олега Володимировича, Головного управління Національної поліції України у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В позовній заяві зазначає, що 28 червня 2019 на вул. Дмитра Вітовського, 47 у м. Львові поліцейський УПП у Львівській області лейтенант поліції Малиш Олег Володимирович, склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1274464 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 510 гривень. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 , передав транспортний засіб, а саме, мопед Bravis 6372010 особі, що не мала посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мала права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.2. ПДР. Однак, даним транспортним засобом позивач не володіє, відповідно не міг передати його у користування іншій особі. Також, працівники поліції не встановили та не надали жодних доказів, які б підтверджували факт передачі ним вказаного вище мопеда іншій особі, а також доказів, які б вказували на те, що він є власником даного транспортного засобу. Окрім цього, з даної постанови не можливо встановити кому передавався транспортний засіб, так як у зазначеному процесуальному рішенні не зазначено особи, якій був переданий вищевказаний мопед. Вважає, що оскаржувану постанову винесено поспішно, без врахування усіх обставин справи та дослідження усіх доказів у справі, а також з порушенням процедури винесення такої, відтак вона є протиправною і незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.32).

Представник відповідача Головного управління Національної поліції України у Львівській області не з`явився, подав відзив у справі, в якому просив в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Головного управління Національної поліції у Львівській області відмовити повністю. Звертають увагу суду на те, що згідно з копією постанови ЕАВ №1274464 від 28.06.2019, долученої позивачем до примірника позовної заяви для ГУНП у Львівській області, випливає, що суб`єктом складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенант поліції 1 батальйону 1 роти Малиша Олега Володимировича, тобто працівник Управління патрульної поліції, яке в свою чергу є структурним підрозділом окремої юридичної особи Департаменту патрульної поліції (). Згідно з Положенням про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції від 06 листопада 2015 року № 73, - Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повного та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності. Отже, виходячи з вищезазначеного, юридична особа Головне управління Національної поліції у Львівській області () є неналежним відповідачем, оскільки не було стороною в правовідносинах з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с.17-19).

Представник співвідповідача Управління патрульної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.30).

У встановлений строк представником відповідача відзиву не подано, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Суд встановив, що 28.06.2019 року постановою, серії ЕАВ № 1274464, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Підставою для накладення адміністративного стягнення було те, що 28 червня 2019 р. о 20 год. 01 хв., в м.Львів, вул.Дмитра Вітовського,47, ОСОБА_1 передав мопед Bravis 6372010 особі, що не мала посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мала права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.2. ПДР (а.с.10).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Однак з матеріалів справи вбачається, що вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, зокрема, фото- відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення, співвідповідач не надав.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обгрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінєн проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36. від І липня 2003 року).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Незважаючи на зазначений обов`язок співвідповідачем не надано суду необхідних доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, у суду немає підстав ставити під сумнів показання позивача з цього приводу і таких доказів суду не представлено. Отже, за відсутності достатніх даних про вчинення позивачем правопорушення, постанову, серії ЕАВ №1274464 від 28.06.2019 року, необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст.9, п.1 ст.247, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 72-74, 77, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1274464 від 28.06.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 126 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Головного управління Національної поліції у Львівській області відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 23 грудня 2019 року.