Справа № 640/22284/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Київ №640/22284/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представника позивача адвоката Вовка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного прова-дження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голов-ного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ у м. Києві) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмежень граничного роз-міру при нарахуванні і виплаті позивачу щомісячного пенсійного забезпечення з 01.03.2018;

- зобов`язати відповідача здійснювати виплату позивачу пенсії в призначеному та нарахованому розмірі щомісячно без обмеження граничного розміру пенсії з 01.03.2018 з урахуванням проведених виплат.

Підставами позову зазначено те, що з 18.09.2003 отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробного складу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпе-чення" з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418. Позивач вважає незаконним обмеження граничного розміру пенсію з 01.03.2018, встановлене ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної сис-теми", оскільки пенсія йому призначена до набрання чинності цим Законом, а згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону таке обмеження пенсії на нього не поширюється. Також, пославшись на ст.ст. 22, 58 Конституції України щодо заборони обмеження прав і свобод людини і громадянина та відсутності зворотної дії закону в часі, зазначив, що з 01.03.2018 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача та згідно з розпорядженням від 16.04.2018 №811326 нарахував загальний розмір пенсії 122629,73 грн., проте фактично виплачується позивачу пенсія з обмеженням в сумі 38886,95 грн.

Відповідач відзив не подав, у зв`язку з чим суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів.

Суд призначив судове засідання, до якого прибув представник позивача, який під-тримав позов. Відповідач явку свого представника не забезпечив, причин неприбуття суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Згідно з копіями пенсійного посвідчення позивача серії АВ №521336 від 14.11.2003, розрахунку пенсії за вислугу років, оформленого протоколом від 20.10.2003 №6300, позивачу з 18.09.2003 призначено пенсію за вислугою років (льотний (льотно-випробний склад)) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з копією розрахунку пенсії за вислугу років, оформленого розпорядженням від 16.04.2018 №811326, підсумок пенсії позивача (з надбавками) з 01.03.2018 склав 122629,73 грн., однак з урахуванням встановленого максимального розміру пенсії розмір пенсії, що виплачується позивачу, становив 38886,95 грн.

Представник позивача адвокат Вовк С.О. звернувся із заявою від 21.09.2018 до відпо-відача, в якій просив роз`яснити правові підстави виплати позивачу пенсії з обмеженням, усунути порушення та виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром, а також здійснити виплату недоплаченого розміру пенсії з 01.03.2018.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 10.10.2018 №91481/02/Х-7508 надано відповідь, в якій зроблено посилання на положення абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" для визначення пенсії у розмірі 38886,95 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері пенсійного забезпечення працівників льотного складу та стосуються правомірності обмеження максимального розміру пенсії позивача.

Статтею 54 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" визначено окремі категорії працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років.

Згідно із ст. 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодав-чого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668), який набрав чинності з 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законо-давством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу Украї-ни, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судо-ву експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорно-бильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпе-чення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищу-вати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (абз. 1).

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допо-моги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим катего-ріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загально-обов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбаче-них законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допо-моги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомі-сячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом (абз. 2).

У позовній заяві представник позивача помилково стверджує про те, що обмеження пенсії позивача здійснено на підставі ст. 2 Закону №3668, що не відповідає дійсним обстави-нам справи: по-перше, у своєму листі відповідач зазначив саме положення абз. 2 п. 2 Прикін-цевих та перехідних положень цього Закону; по-друге, розмір одержуваної позивачем пенсії становить 38886,95 грн., а не 10740 грн. чи 13730 грн. (максимальний розмір до чи після 01.01.2018).

Представник позивача помилково посилається на азб. 1 п. 2 Прикінцевих та перехід-них положень Закону №3668, оскільки на позивача поширюється правило, визначене саме в абз. 2 цього пункту, як на особу, якій пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668, а розмір пенсії перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом.

Враховуючи дані обставини та згідно із абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних поло-жень Закону №3668 виплата пенсії позивачу має здійснюватися без індексації, без застосу-вання положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законо-давством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.

Отже, проведений перерахунок пенсії позивача не впливав на її розмір, який підлягав до виплати позивачу.

Розмір пенсії позивача за січень і лютий 2018р., яку він отримував до проведеного у березні 2018р. перерахунку, становив саме 38886,95 грн. Даний факт підтвердив у своїх поясненнях представник позивача. Тобто, як вбачається, відповідачем не допущено змен-шення розміру пенсії, яка фактично виплачувалася позивачу з 01.03.2018.

За встановлених судом обставин у цій справі і такого правового регулювання, суд дійшов висновку про відповідність дій відповідача вимогам абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 щодо виплати позивачу з 01.03.2018 пенсії у розмірі 38886,95 грн., без урахування проведеного перерахунку.

Посилання представника позивача на те, що положення абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 визнані неконституційними суд відхиляє, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду №3-рп/2013 від 03.06.2013 дане положення визнано неконституційним і втратило чинність у частині, яка стосується виплата суддям пенсії (щомі-сячного довічного грошового утримання), що не стосується інших категорій пенсіонерів, у т.ч. позивача.

Надана представником позивача під час судового засідання постанова Верховного Суду від 12.11.2019 №360/1428/17, на переконання суду, не може бути врахована при вирі-шенні цієї справи за правилами ч. 5 ст. 242 КАС України, оскільки висновки Верховного Суду зроблені щодо застосування Закону України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та ч. 4 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що не стосується фактичних обставин справи, яка розглядається.

Отже, доводи позивача і надані ним докази не свідчать про порушення відповідачем вимог законодавства і права позивача на пенсію, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 241-246, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві;

04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня її складення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко