Справа № 140/3137/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/3137/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Волинської митниці ДФС (митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 30 серпня 2019 року №UA205040/2019/000303/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позову вказав, що 14 серпня 2019 року у компанії «Autohaus Brinken Gmbh» ним було придбано транспортний засіб марки SKODA модель SUPER B за ціною 9900,00 євро. З метою митного оформлення придбаного транспортного засобу декларант позивача подав до Волинської митниці ДФС митну декларацію (далі - МД) №UA205040/2019/040905, у якій митна вартість товару визначена на рівні 9900,00 євро, однак відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205040/2019/02714 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів. В результаті коригування митна вартість товару збільшилась та склала 13550,00 євро, що призвело до надмірної сплати митних платежів.

Позивач вважає рішення Волинської митниці ДФС від 30 серпня 2019 року №UA205040/2019/000303/2 протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Так в порушення вимог статей 53, 54, 55 Митного кодексу України (МК України) відповідач не вказав у вимозі про надання додаткових документів, що передувала прийняттю спірного рішення, підстав для їх витребовування, а також які саме складові належить підтвердити; на письмову вимогу декларанта не було проведено письмових консультацій щодо застосування методів визначення митної вартості, порушено послідовність їх застосування (в рішенні про коригування митної вартості вказано про наявність в митниці інформації щодо вартості ідентичних товарів, в той же час застосовано резервний метод). Звернув увагу, що відповідно до статті 368 МК України орган доходів і зборів вправі самостійно визначити митну вартість товару, задекларованого фізичною особою, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів. При цьому жодних доказів недостовірності заявленої митної вартості відповідач у своєму рішення про коригування митної вартості товару не навів.

Також відповідачем порушено вимоги пункту 4 частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості (у рішенні лише вказано суму 13550,00 євро без жодного математичного (методичного) розрахунку такого коригування митної вартості); проігноровано експортну декларацію країни відправника товару, висновок експерта про оцінку транспортного засобу, квитанцію про оплату товару в безготівковій формі. Митний орган не виконав обов`язок щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом (з поясненням щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо), а також джерел, які використовувалися ним при визначенні митної вартості. Доказів навмисного заниження позивачем вартості товару відповідач не надав тa не довів, що митна вартість товару, заявлена позивачем, була нижча вартості товару та вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених іншими митницями України.

У свою чергу вважає, що декларантом під час проходження процедури митного оформлення товарів підтверджено митну вартість документами згідно зі статтею 53 МК України (фактурою, банківською квитанцією (оплата здійснювалась, у безготівковій формі), експортною декларацією країни відправника, висновком експерта-оцінювача); також декларантом додатково (на вимогу митниці) були надані документи (довіреність на представництво та пояснення Поляка А.В.). Поданих документів було цілком достатньо для підтвердження митної вартості і завершення митного оформлення.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 28 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив (а.с.35-42). В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час опрацювання МД №UA205040/2019/040905 і доданих до неї документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (надалі - АСАУР). За результатом опрацювання згенерованих профілів ризику встановлено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів; обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу Державної фіскальної служби (ДФС) для визначення митної вартості за VIN-кодом TMBJH7NP6G7090655, валюта - EUR, вартість 13550,00 євро.

Декларанту було направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів (договорів (угод, контрактів) із третіми особами, пов`язаними з поставкою товару, митна вартість якого визначається, транспортних перевізних та страхових документів), оскільки при визначенні числового значення заявленої митної вартості товару не було додано витрат на доставку транспортного засобу до кордону України, зокрема, витрат на транспортування та страхування (декларантом заявлено митну вартість за ціною договору 9900,00 євро, що дорівнює фактурній вартості даного транспортного засобу відповідно до рахунка-фактури від 14 серпня 2019 року). Окрім того встановлено, що в технічному паспорті зазначений власник «Rhoba-Chemie GmbH», а в рахунку-фактурі «Autohaus Brinker Euro Mobil»; квитанція про оплату транспортного засобу від 14 серпня 2019 року №018544 не містить даних, які б дозволили ідентифікувати проведення оплати за товар, що пред`явлений до митного оформлення, а подана експортна декларація від 14 серпня 2019 року не містить цінової інформації щодо ввезеного товару. У повідомленні від 29 серпня 2019 року позивач вказав, що жодних додаткових витрат з доставки авто до кордону України ним понесено не було, тому що громадянин ОСОБА_2 надав безкоштовну допомогу з переміщення транспортного засобу. Проте відповідач вважає, що відповідно до довіреності від 14 серпня 2019 року НОА №099623 Новосад ОСОБА_3 . уповноважив ОСОБА_2 на купівлю від його імені транспортного засобу, його переміщення та представництво в митних та інших державних органах щодо його митного оформлення та реєстрації, що засвідчує факт наперед спланованої поїздки з метою придбання автомобіля. У звіті про оцінку транспортного засобу від 27 серпня 2019 року №2590/19 оцінювач лише констатує ціну автомобіля, але при цьому не наводить аналізу конкретних показників, які впливають на коригування вартості та не надає доказів середньої ціни на авто, яка була враховано при здійсненні оцінки.

Відповідач вказав, що згідно з положеннями Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) 1994 року, частини шостої статті 54 МК України, у зв`язку з неподанням повного переліку документів відповідно до частин другої-четвертої статті 53 МК України, митниця може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою особою митною вартістю.

За результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею 30 серпня 2019 року прийнято рішення про коригування митної вартості №UA205040/2019/000303/2. Митну вартість визначено на рівні 13550,00 євро за резервним методом у зв`язку з неможливістю застосувати інші методи з причин відсутності в митниці та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості.

З огляду на викладене відповідач вважає прийняте рішення про коригування митної вартості від 30 серпня 2019 року №UA205040/2019/000303/2 таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим. З наведених підстав у задоволенні позову відповідач просив відмовити.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Ухвалою суду від 19 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання Волинської митниці ДФС про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.74).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 придбав в компанії «Autohaus Brinken Gmbh» легковий автомобіль, марка - SKODA, модель SUPER B, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 ; загальна кількість місць, включаючи місце водія, 5, призначений для використання дорогами загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна дизель, робочий об`єм циліндрів 1968 см куб., потужність 110 kw, тип кузова універсал, колісна формула 4х2, бувший у використанні, колір сірий, календарний та модельний рік виготовлення 2016 рік., що підтверджується рахунком-фактурою продавця від 14 серпня 2019 року №51870 (а.с.18, 49, переклад на а.с.19).

27 серпня 2019 року декларант позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «КАР ГРУП» (представник Лець С.О.) до Волинської митниці ДФС для митного оформлення в режимі імпорту вказаного вище автомобіля подав МД №UA205040/2019/040905 (а.с.14), в графі 42 якої зазначено фактурну вартість автомобіля 9900,00 євро. Митну вартість визначено за першим методом (графа 43); основа для нарахування митних платежів становить 274547,67 грн, з урахуванням якої зроблено відповідні розрахунки митних платежів (графа 47). Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано такі документи (графа 44 та доповнення №1): рахунок-фактуру від 14 серпня 2019 року №51870, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23 червня 2016 року №ER НОМЕР_2 , акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23 серпня 2019 року, платіжний документ від 14 серпня 2019 року №018544, що підтверджує вартість товару, експертну довідку від 27 серпня 2019 року №10679/19, звіт про оцінку транспортного засобу від 27 серпня 2019 року №2590/19, копію митної декларації країни відправлення від 14 серпня 2019 року MRN19DE72E1, довіреність від 14 серпня 2019 року НОА 099623, довідку від 27 серпня 2019 року № 9573С/2-5, платіжні документи про сплату митних та інших платежів від 14 та 20 серпня 2019 року, паспортний документ для виїзду за кордон, паспорт громадянина України (а.с.49-62).

Як доводить відповідач, надаючи суду перелік митних формальностей за МД UA205040/2019/040905 (прийнята до оформлення 27 серпня 2019 року), під час здійснення митного контролю імпортованого товару із застосуванням системи управління ризиками відбулось спрацювання профілів ризику: 103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби»; 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»; 210-1 «Проведення митного огляду транспортного засобу»; 911-1 «Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки». За результатами опрацювання згенерованих профілів ризику відповідачем встановлено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN- кодами: TMBJH7NP6G7090655, валюта - EUR, вартість -13550,00 євро (а.с.63).

Відповідач, вважаючи, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів, не містять усіх відомостей про числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР та відповідно до статей 53, 54 МК України направив декларанту електронне повідомлення, в якому запропонував в 10-денний термін надати: договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов`язані з поставкою товару, митна вартість якого визначається; транспортні перевізні та страхові документи (а.с.22, 64).

Декларант листом від 29 серпня 2019 року №29-08 повідомив митний орган про те, що договори страхування та перевезення не укладалися та він не поніс транспортні витрати та витрати на страхування; представник Новосада В.В. за довіреністю Поляк А.В. безкоштовно здійснив доставку даного транспортного засобу; договори між третіми особами та декларантом також не укладалися, що виключає можливість їх подання. Разом з тим, декларант надав довіреність на представництво та пояснення Поляка А.В. Крім того, просив митницю вказати конкретні причини для витребовування додаткових документів, які складові митної вартості необхідно підтвердити, надати письмове підтвердження спрацювання ризиків АСАУР, проводити консультації виключно в письмовій формі, дотримуватись послідовності застосування методів визначення митної вартості із письмовим повідомленням про це декларанта, надаючи декларанту право та можливість обґрунтовувати заявлену митну вартість за кожним методом послідовно, надавати декларанту письмову інформацію про порядок, метод і причини невизнання митної вартості, в разі коригування митної вартості надати письмове обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості (а.с.23).

30 серпня 2019 року відповідач прийняв рішення №UA205040/2019/000303/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.43-44). У графі 33 рішення зазначено, що митна вартість товару за ціною щодо товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку із тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Надана копія митної декларації країни відправлення від 14 серпня 2019 року MRN19DE72E1 не містить вартісних характеристик товару. Звіт від 27 серпня 2019 року №2590/19 про оцінку транспортного засобу констатує ціну автомобіля без проведеного аналізу конкретних показників, що впливають на коригування вартості. Не з`ясовано затрати на складові митної вартості (транспортування, страхування), що суперечить частині десятій статті 58 МК України. Керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГААТ 1994 року, вимогами частини шостої статті 54 МК України, у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта) митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, а також у зв`язку з спрацюванням системи ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодами: TMBJH7NP6G7090655, валюта - EUR, вартість 13550,00 євро». Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Рівень митної вартості товару за резервним методом становить 13550,00 євро.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205040/2019/02714 (а.с.13). У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості товару у графах 12, 45 МД відповідно до рішення про коригування митної вартості від 30 серпня 2019 року №UA205040/2019/000303/2.

30 серпня 2019 року декларант позивача подав МД №UA205040/2019/041483 (а.с.15, 47-48), за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 30 серпня 2019 року №UA205040/2019/000303/2, оскаржив його до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Суд не заперечує права органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «Легковий автомобіль марки SKODA, модель SUPER B, номер кузова НОМЕР_1 …» у розмірі 9900,00 євро та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, крім того, спрацювала система ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодами: TMBJH7NP6G7090655, валюта - EUR, вартість 13550,00 євро», у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи. Оскільки декларантом не надано документів згідно з переліком, то митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 13550,00 євро.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо: використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У електронному повідомленні відповідача від 28 серпня 2019 року містилась вимога надати договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов`язані з поставкою товару, митна вартість якого визначається; транспортні перевізні та страхові документи.

Ненадання декларантом додатково витребуваних документів, таких як договори із третіми особами; страхові та транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення, відповідач розцінив як підставу для відмови у застосуванні митної вартості за основним методом, застосованим декларантом.

Проте суд із такими доводами відповідача не погоджується із таких підстав.

Декларант повинен надати додаткові документи (транспортні (перевізні) документи, документи про страхування та ін.), якщо за умовами поставки покупець має нести витрати на транспортування, але вони не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Зі змісту частини другої статті 53 МК України випливає, що визначення конкретного переліку документів із зазначених у цій статті необхідне у кожному окремому випадку.

Як слідує з пояснень декларанта на письмове повідомлення митниці від 28 серпня 2019 року, позивач в договірні стосунки з будь-якими третіми особами під час придбання імпортованого автомобіля не вступав. Матеріалами справи підтверджується, що покупцем оцінюваного товару є ОСОБА_1 , а продавцем - Компанія «Autohaus Brinken Gmbh», що однозначно вбачається з рахунку-фактури від 14 серпня 2019 року №51870. З копії довіреності від 14 серпня 2019 року НОА 099623, наданої суду та відповідачу на вимогу про надання додаткових документів, видно, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_4 бути його представниками та придбати для нього за кордоном транспортний засіб, за ціною та на умовах на їх розсуд, доставити придбаний транспортний засіб з оформленням його у митних органах. У свою чергу, у письмовому поясненні від 29 серпня 2019 року, наданому митниці, ОСОБА_2 повідомив, що безкоштовно перемістив придбаний автомобіль, витрати на страхування та транспортування ОСОБА_1 не поніс (а.с.67). З документів, що є у справі, інше не вбачається. Ненадання додаткових документів обумовлене відсутністю додаткових витрат в позивача.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 МК України визначено перелік витрат, понесених покупцем, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті).

Судом встановлено, що страхування автомобіля не здійснювалося; відомості про те, що таке за умовами купівлі-продажу повинне було здійснюватися за рахунок позивача з жодних документів не випливає, також з документів, наявних у справі, не слідує про оплатний характер послуг, пов`язаних із виконанням доручень згідно з довіреністю НОА №099623, наданих ОСОБА_2 . на користь ОСОБА_1 , ймовірність цих витрат відповідач ґрунтує виключно на припущеннях, які не можуть покладатися в основу рішення суб`єкта владних повноважень. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару не ґрунтуються на достовірних відомостях.

Інших додаткових витрат, пов`язаних з купівлею цього автомобіля, що можуть бути включені до митної вартості імпортованого товару згідно з статтею 58 МК України, понесених позивачем, матеріали справи не містять.

Разом з тим, ні в запиті про надання додаткових документів, ні в спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації (хоча ціна, зазначена у документах, відповідає ціні, зазначеній у митній декларації); не зазначив які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах; які саме складові митної вартості не підтверджені документально.

Дослідженням документів, які були подані декларантом до митного оформлення разом з митною декларацією, встановлено, що вартість транспортного засобу, який був об`єктом операцій купівлі-продажу ОСОБА_1 , становить 9900,00 євро. Така загальна ціна продажу вказана в рахунку від 14 серпня 2019 року №51870. Квитанція про оплату від 14 серпня 2019 року №018544, видана компанією-продавцем «Autohaus Brinken Gmbh», засвідчує про сплату ОСОБА_1 коштів у сумі 9900,00 євро. Суд відхиляє зауваження представника відповідача у відзиві на позов про те, що вказана квитанція не містить даних, які б дозволили ідентифікувати проведення оплати за товар, що пред`явлений до митного оформлення, оскільки платіжний документ не є тим документом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які свідчать про митну вартість товару. До того ж, платіжний документ містить відомості про сторін операції купівлі-продажу та суму коштів, що відповідає вартості товару за рахунком-фактурою від 14 серпня 2019 року №51870, квитанція видана у той же день.

Суд не погоджується із твердженнями відповідача про те, що звіт про оцінку транспортного засобу від 27 серпня 2019 року №2590/19 лише констатує ціну автомобіля без проведення аналізу конкретних показників, що впливають на коригування вартості. З вказаного звіту вбачається, що вартість транспортного засобу визначено з урахуванням коефіцієнта коригування пробігу (показник одометра 329807 км). Також зазначено, що транспортний засіб має пошкодження кузову, двигун автомобіля має підвищену шумність, димність, є сліди підтікання мастила, порушено функціональні можливості. Крім того, суд звертає увагу, що у звіті про оцінку транспортного засобу зазначено, які нормативно-правові акти та довідкові джерела інформації були використані оцінювачем під час дослідження (а.с.59-62). У цьому звіті, який носить довідковий характер та не є тим документом, на підставі якого позивач визначав митну вартість імпортованого товару, вартість автомобіля марки SKODA, модель SUPER B, номер кузова НОМЕР_1 на дату оцінки визначено на рівні 9350,00 євро, що є нижчою ніж заявлена декларантом до митного оформлення.

Не заслуговують на увагу зауваження відповідача у відзиві на позов щодо наявності розбіжностей, на його думку, у відомостях технічного паспорта від 23 червня 2016 року №ER 174191 та фактури від 14 серпня 2019 року №51870 (у технічному паспорті зазначений власник «Rhoba-Chemie GmbH», а в фактурі «Autohaus Brinker Euro Mobil»). На думку суду, визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість. При цьому суд зазначає, що ні в повідомленні декларанту, ні в оскаржуваному рішенні про такі розбіжності вказано не було. Разом з тим, з рахунка-фактури від 14 серпня 2019 року №51870 зрозуміло, що продавцем товару є компанія «Autohaus Brinken Gmbh», а напис «Autohaus Brinker Euro Mobil» (як і інші, Audi Service,Wolksvagen Service та ін.), вочевидь, відноситься до рекламних написів бланку рахунка-фактури. В технічному паспорті від 23 червня 2016 року ER 174191 зазначено особу «Rhoba-Chemie GmbH», на яку першочергово було зареєстровано транспортний засіб.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 30 серпня 2019 року №UA205040/2019/000303/2 не зазначено, чому подані до митного оформлення документи, не взяті до уваги при визначенні митної вартості транспортного засобу. Суд звертає увагу, що надані документи не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відповідач не спростував їх достовірність та не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості спірного товару. При цьому, на думку суду, неподання декларантом додатково витребуваних митницею інших документів за наведених вище обставин не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Підтвердженням митної вартості товару є рахунок-фактура від 14 серпня 2019 року №51870 на суму 9900,00 євро, квитанція про оплату за товар у безготівковій формі від 14 серпня 2019 року №018544 на ту ж суму, видана компанією «Autohaus Brinken Gmbh» (платник ОСОБА_1 ).

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом-компанією «Autohaus Brinken Gmbh» товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Частиною третьою статті 54 МК України визначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, але не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, суд звертає увагу на приписи пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, відповідно до яких прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Також згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Між тим, як вбачається із рішення від 30 серпня 2019 року №UA205040/2019/000303/2 про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем суду не надано.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію, надану у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодами: TMBJH7NP6G7090655, валюта - EUR, вартість 13550,00 євро». Разом з тим, документів, які б підтверджували розрахунок митної вартості у розмірі 13550,00 євро, відповідач суду не надав (витребовувалися у відповідача ухвалою про відкриття провадження в адміністративній справі від 28 жовтня 2019 року).

Верховний Суд в постанові від 08 лютого 2019 року в справі №825/648/17 (№К/9901/16592/18) зробив висновок, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Наведене не дає підстав вважати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 30 серпня 2019 року №UA205040/2019/000303/2 обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано митну вартість на рівні 13550,00 євро, та підстав такого коригування ним митної вартості за резервним методом, а також не наведено обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом позивача та підтверджених документами, наданими митниці. Тому з огляду на приписи частини другої статті 77 КАС України рішення у спорі належить прийняти на користь позивача, а не владного суб`єкта.

Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 30 серпня 2019 року №UA205040/2019/000303/2 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним та скасувати. Отже, позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частинами першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 768,40 грн., що підтверджуються квитанцією від 10 жовтня 2019 року №11, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.2, 77).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 39472698) про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці ДФС від 30 серпня 2019 року №UA205040/2019/000303/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС судові витрати у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк