Справа № 160/11500/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
ВСТАНОВИВ:
1. 18.11.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора до стажу ОСОБА_1 - протиправними та скасувати Рішення № 7821/Б-09 від 28.10.2019 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Про результати розгляду звернення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора до стажу ОСОБА_1 та перерахувати пенсію у відповідності до загального стажу ОСОБА_1 , з врахуванням стажу за період роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора.
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 18.11.2019 року вказана справа була розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху, та зобов`язано позивача у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки шляхом надання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; доданих до примірника позовної заяви для відповідача документи засвідчені належним чином (підписом та датою засвідчення таких копій).
4. 04.12.2019 року позивачем були усунуті недоліки, викладені в ухвалі суду від 20.11.2019 року.
5. Ухвалою суду від 05.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
6. Також, ухвалою суду від 05.12.2019 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- пенсійної справи позивача;
- заяву позивача щодо зарахування спірного стажу від 21.10.2019 року;
- лист Пенсійного фонду № 7821/Б-09 від 28.10.2019 року та всі матеріали щодо суті цього спору.
7. 23.12.2019 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов разом із витребуваними судом доказами по справі.
8. За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
9. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
10. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
11. Отже, рішення у цій справі приймається судом 24.12.2019 року, тобто у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
12. У позовній заяві, позивач зазначив про те, що з 17.09.2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року.
13. Вказав про те, що згідно даних його трудової книжки колгоспника УКР №0512975 він був прийнятий в члени колгоспу «Степной». 12.05.1981 року з цього колгоспу його було виключено за заявою з власного бажання.
14. 10.07.1981 року позивач був прийнятий в члени колгоспу ім. Крейсера «Аврора» Нікопольського району, який 03.02.1995 року перейменований в КСП, 01.05.2000 року реорганізований в ТОВ «Аврора», звільнений з роботи 31.01.2004 року, що також підтверджується його трудовою книжкою. Таким чином, на думку позивача, належними документами підтверджено, що він дійсно в період з 10.07.1981 року по 31.01.2004 року, працював в колгоспі ім. Крейсера «Аврора».
15. Також, у трудовій книжці позивача в розділі «Трудовое участие в общественном хозяйстве» вказані дані щодо прийнятого колгоспом річного мінімуму трудової участі, виконаного річного мінімуму трудової участі, року такого прийняття та виконання, та на підставі чого внесений такий запис до трудової книжки.
16. Так, 21.10.2019 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою щодо обчислення його стажу та перерахування пенсії відповідно до його стажу роботи.
17. Листом Пенсійного фонду від 28.10.2019 року № 7821 /Б-09, відповідач повідомив позивачу, що підстави для зарахування страхового стажу ОСОБА_1 , у період роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року в колгоспі імені Крейсера «Аврора» (ТОВ «Аврора») відсутні.
18. Позивач не погоджується із таким рішенням Пенсійного фонду, оскільки відповідно до положень Постанови «Про трудові книжки колгоспників», трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члену колгоспу.
19. Вказав про те, що на підтвердження стажу його роботи, позивачем до Пенсійного фонду була надана трудова книжка, згідно якої позивач дійсно працював у спірний період в колгоспі імені Крейсера «Аврора» (ТОВ «Аврора»).
20. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, позивач не погоджується з рішенням Пенсійного фонду від 28.10.2019 року №7821/Б-09 оформленого у формі листа, вважає дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та зарахуванні страхового стажу протиправними та незаконними, та такими, що порушують його права на належне соціальне забезпечення.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
21. Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивач з 17.09.2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та отримає пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії».
22. 21.10.2019 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із зверненням з питання незарахування до загального стражу періоду роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» та перерахування пенсії відповідно до його стажу роботи.
23. Так, листом № 7821/Б9-09 від 28.10.2019 року відповідач повідомив позивачу про те, що згідно даних сканкопії його трудової книжки позивач з 10.07.1981 прийнятий до колгоспу ім.Крейсера «Аврора», який з 03.02.1995 року було перейменовано в КСП, 01.05.2000 реорганізований в ТОВ «Аврора», звільнений з роботи 31.01.2004 року. Запис про звільнення завірений печаткою ТОВ «Аврора».
24. Також зазначили про те, що у сканкопії трудової книжки позивача на сторінці 18 у записах про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів у колгоспі імені крейсера «Аврора» у графі 6 відсутні номери та дати особових рахунків (у деяких записах вказані лише номери особових рахунків), а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства, тому за даними трудової книжки до загального стажу, для обчислення пенсії позивача було зараховано періоди роботи у КСП «Аврора» та ТОВ «Аврора» (після перейменування в ТОВ) з 03.02.1995 року по 31.01.2004 року.
25. Таким чином, вказали про те, що неможливо зарахувати до загального трудового стажу період роботи позивача у колгоспі імені Крейсера Аврора з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
26. Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , з 17.09.2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та отримає пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії».
27. Згідно інформації з трудової книжки позивача УКР НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , з 10.07.1981 року був прийнятий в члени колгоспу ім. Крейсера «Аврора» Нікопольського району, який 03.02.1995 року перейменований в КСП та в подальшому 01.05.2000 року реорганізований в ТОВ «Аврора». 31.01.2004 року позивач був звільнений з ТОВ «Аврора».
28. 21.10.2019 року позивач звернувся до Пенсійного фонду зі зверненням з питання незарахування до загального стражу періоду його роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року в колгоспі ім. Крейсера «Аврора», та перерахування пенсії відповідно до його стажу роботи.
29. Проте, листом № 7821/Б9-09 від 28.10.2019 року Пенсійний фонд повідомив позивачу про те, що згідно даних сканкопії його трудової книжки позивач з 10.07.1981 прийнятий до колгоспу ім. Крейсера «Аврора», який з 03.02.1995 року було перейменовано в КСП, а 01.05.2000 реорганізований в ТОВ «Аврора», звільнений з роботи 31.01.2004 року. Запис про звільнення завірений печаткою ТОВ «Аврора». У сканкопії трудової книжки позивача на сторінці 18 у записах про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів у колгоспі імені крейсера «Аврора» у графі 6 відсутні номери та дати особових рахунків (у деяких записах вказані лише номери особових рахунків), а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства, тому за даними трудової книжки до загального стажу, для обчислення пенсії позивача було зараховано періоди роботи у КСП «Аврора» та ТОВ "Аврора""(після перейменування в ТОВ) з 03.02.1995 року по 31.01.2004 року.
30. Отже, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Пенсійним фондом не було зараховано період роботи позивача у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року до загального трудового стажу та відповідно було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.
31. Не погоджуючись з відмовою Пенсійного фонду у зарахуванні позивачу до загального трудового стажу період його роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора та відповідно у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом свої порушених прав, посилаючись на порушення з боку Пенсійного фонду його прав на належне соціальне забезпечення.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
32. Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
33. Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
34. Так, відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII.
35. Згідно із пунктом "а" статті 3 вказаного Закону, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
36. Разом з цим, статтею 56 вказаного Закону до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
37. Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
38. Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
39. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
40. Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
41. Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
42. Так, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 року і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969 року, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
43. Дослідивши матеріли справи судом встановлено, що з 10.07.1981 року позивач був прийнятий в члени колгоспу ім. Крейсера «Аврора» Нікопольського району, який 03.02.1995 року перейменований в КСП, 01.05.2000 року реорганізований в ТОВ «Аврора».
44. 31.01.2004 року позивач звільнений з ТОВ «Аврора», що також підтверджується матеріалами справи та копією трудової книжки позивача НОМЕР_2 , копія якої наявна в матеріалах справи.
45. У трудовій книжці позивача також зазначено про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в господарстві, тобто кількість вироблених трудоднів, а саме зазначено, що позивач відпрацював:
- за 1981 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік 187 , при встановленому мінімумі 250 (з причини прийняття на роботу з 10.07.1981 року);
- за 1982 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 107, при встановленому мінімумі 250 (з 01.07.1981 року служба в радянській армії по 04.05.1984 року);
- за 1983 рік служба в радянській армії;
- за 1984 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 169, при встановленому мінімумі 250;
- за 1985 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 282, при встановленому мінімумі 250,
- за 1986 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 283, при встановленому мінімумі 260,
- за 1987 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 289, при встановленому мінімумі 260,
- за 1988 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 269, при встановленому мінімумі 260,
- за 1989 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 281, при встановленому мінімумі 260,
- за 1990 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 274, при встановленому мінімумі 260,
- за 1991 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 263, при встановленому мінімумі 250,
- за 1992 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік 262, при встановленому мінімумі 250,
- за 1993 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 274, при встановленому мінімумі 250,
- за 1994 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 250, при встановленому мінімумі 250,
- за 1995 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 261, при встановленому мінімумі 250.
46. Отже, судом встановлено, що позивач фактично у спірний період відпрацював в повному обсязі кількість відпрацьованих мінімумів трудової участі за рік, з урахуванням того, що позивач був прийнятий на роботу лише з 10.07.1981 року, та з урахуванням служби позивача в лавах Радянської армії, що також підтверджується копією його трудової книжки.
47. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач у спірний період дійсно працював у колгоспі імені Крейсера "Аврора" (після реорганізації ТОВ "Аврора"), що також не спростовано Пенсійним фондом.
48. Так, наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі, також Інструкція).
49. Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
50. Пунктами 1.1, 2.2, 2.4, 2.14, 2.15 Інструкції передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення; у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства, під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу, у графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду; якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.
51. Водночас, пунктами 2.6, 2.8 - 2.10 Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів. У розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу.
52. Судом встановлено, що підставою для відмови позивачу в зарахуванні до загального стажу період роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року стало, те що у наданій трудовій книжці позивача на сторінці 18 у записах про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів у колгоспі імені крейсера «Аврора» у графі 6 відсутні номери та дати особових рахунків (у деяких записах вказані лише номери особових рахунків), а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства.
53. Проте, суд критично ставиться до зазначеної позиції відповідача, оскільки обов`язок щодо заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця. Матеріали справи не містять доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком.
54. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
55. Також суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
56. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.
57. Отже, урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач дійсно працював у спірний період з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року в колгоспі імені Крейсера "Аврора" (після реорганізації ТОВ "Аврора"), при цьому позивач відпрацював за вказаний період часу кількість відпрацьованих мінімумів трудової участі за рік в повному обсязі (з урахуванням, що позивач був прийнятий на роботу лише з 10.07.1981 року, та з урахуванням служби позивача в лавах Радянської армії), що підтверджується трудовою книжкою позивача УКР № НОМЕР_1 .
58. Водночас, як уже зазначалось судом, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
59. Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
60. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем було протиправно не зараховано періоди роботи позивача з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року в колгоспі імені Крейсера "Аврора" (після реорганізації ТОВ "Аврора") до загального стражу період його роботи, що дає право на призначення пенсії за віком.
61. Таким чином, з урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 період його роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") до загального трудового стажу та в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке оформлене листом № 7821/Б-09 від 28.10.2019 року, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його загального трудового стажу період роботи у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року.
62. Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора до стажу ОСОБА_1 та перерахувати пенсію у відповідності до загального стажу ОСОБА_1 , з врахуванням стажу за період роботи з 10.07.1981 р. по 02.02.1995 р. у колгоспі імені Крейсера Аврора, слід зазначити про таке.
63. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
64. Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
65. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
66. Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
67. Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
68. Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
69. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.
70. Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційні, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
71. Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
72. Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.
73. У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року до загального трудового стажу та здійснити йому перерахунок пенсії із врахуванням стажу його роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора"), з урахуванням вже виплачених сум, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
74. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
75. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
76. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
80. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
81. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
82. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
83. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної відмови позивачу у зарахуванні до загального трудового стажу період його роботи у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року.
84. Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягають задоволенню та визнанню протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 період його роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") до його загального трудового стажу; визнанню протиправним та скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом №7821/Б-09 від 28.10.2019 року, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його загального трудового стажу період його роботи у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року, а також зобов`язанню Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року до загального трудового стажу та здійснити йому перерахунок пенсії із врахуванням стажу його роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора"), з урахуванням вже виплачених сум.
85. Щодо розподілу судових витрат.
86. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
87. Беручи до уваги те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., і суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, сума судових витрат, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, складає 1536,80 гривень.
88. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
89. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
90. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 період його роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") до його загального трудового стажу.
91. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке оформлене листом № 7821/Б-09 від 28.10.2019 року, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його загального трудового стажу період його роботи у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року.
92. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора") з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року до загального трудового стажу та здійснити йому перерахунок пенсії із врахуванням стажу його роботи з 10.07.1981 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера Аврора (після реорганізації ТОВ "Аврора"), з урахуванням вже виплачених сум.
93. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1536,80 гривень.
94. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_3 ).
96. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
97. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
98. Повний текст рішення складено 24.12.2019 року.

Суддя В.В Ільков