Справа № 1.380.2019.003002
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12121/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року (головуючого судді Карп`як О.О., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 14 год. 16 хв. в м. Львів повний текст рішення складено 01.10.2019) у справі №1.380.2019.003002 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Дрогобицької міської ради про визнання протиправним та скасування припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.06.2019 звернувся в суд з позовом до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Дрогобицької міської ради в якому просить визнати протиправним та скасувати припис № 18/19 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10 квітня 2019 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Коцан Р.М. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Костик Г.С. проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва на право власності на квартиру (будинок) від 14.03.1997 за №8086 ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,7 кв.м.

12.03.2019 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Дрогобицької міської ради надійшло звернення ОСОБА_2 про незаконне будівництво за адресою АДРЕСА_2 , що здійснюється ОСОБА_1 , на земельній ділянці комунальної власності, чим порушуються її права на користування земельною ділянкою, що перебуває у її приватній власності та просила провести перевірку відповідності розміщення самовільно облаштованого фундаменту до території згідно законодавства, державних стандартів та норм.

28.03.2019 Заступником начальника Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради винесено направлення для проведення позапланового заходу № 18/19-пз про проведення позапланової перевірки на будівельні роботи на вул. Війтівська Гора, 99, у м. Дрогобичі щодо дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на підставі наказу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 28.03.2019 № 19/19 та на заяву ОСОБА_2 , зареєстровану у Дрогобицькій міській раді від 12.03.2019 № 07-С-131.

За результатом проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті реконструкції квартири АДРЕСА_3 , складено акт від 10.04.2019 №18/19 (далі акт), яким встановлено, що на АДРЕСА_4 Дрогобичі Львівської АДРЕСА_5 знаходиться одноповерховий двохквартирний житловий будинок, в якому квартира №1 загальною площею 48,7 м.кв., згідно свідоцтва на право власності на квартиру від 14.03.1997 року № 8081 належить на праві спільної власності гр. ОСОБА_1 та членам його сім`ї ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ). ОСОБА_1 на прибудинковій території, що відноситься до земель міста та не надана в приватну власність або користування у 2011 році (зі слів ОСОБА_1 ) здійснив реконструкцію квартири АДРЕСА_6 з прибудовою АДРЕСА_7 з мансардою зовнішнім розміром 4,9*6,37 АДРЕСА_8 ., демонтувавши вхідні сходи та дерев`яну веранду площею 5,8 м. кв. (технічний паспорт від 23.01.1997) без затвердженої проектної документації та без права на виконання будівельних робіт. У 2018 році ОСОБА_1 повторно розпочав прибудову, влаштував фундамент до незаконно прибудованої будівлі до квартири також без затвердженої проектної документації та без права на виконання будівельних робіт. На момент перевірки до квартири № 1 здійснено прибудову поверху з мансардою із віконним та дверними прорізам, незавершеними зовнішніми оздоблювальними будівельними роботами та влаштовано фундамент до існуючої прибудови розміром 11,87*4,6+3,92*6,36 м.п. Згідно ст.32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об`єкт реконструкції квартири АДРЕСА_1 відноситься до незначного класу наслідків СС1. В ході перевірки здійснено фотофіксації. Відтак, встановлено порушення позивачем вимог п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затв. Постановою КМ України від 13.04.2011 року №466, п.3,25 а* ДБН 360-92**, ст.7,9,27 Закону України «Про архітектурну діяльність». Вказаний акт позивач підписав 10.04.2019 без пояснень, зауважень чи заперечень.

Відповідачем винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 18/19 від 10.04.2019 (далі припис) ОСОБА_1 в якому вимагає усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил і привести об`єкт реконструкції квартири АДРЕСА_1 у відповідність будівельних норм, державних стандартів та правил.

Не погоджуючись з винесеним приписом, позивач звернувся до суду з позовом про його оскарження.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI в редакції чинній на момент винесення спірних правовідносин) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону №3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону №3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Абзацом 3 частини 1 статті 41 Закону №3038-VI передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

При цьому, підставою для проведення позапланової перевірки може бути звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (пункт 6 абзацу 6 частини 1 статті 41 Закону №3038-VI).

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, врегульовано Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок №553).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Згідно з пунктами 2, 3 частини 3 статті 41 Закону №3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; а у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Аналогічні норми закріплені також і в пункті 11 Порядку № 553.

Пунктами 16 та 17 Порядку №553 визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку (пункт 19 Порядку № 553).

Акт №18/19 уповноваженої особи відповідача був складений 10.04.2019, тим же числом були складені протоколи №18/19 і припис.

Як зазначає відповідач у відзиві на апеляційну скаргу з процесуальними документами було ознайомлено громадянина ОСОБА_1 , після чого ним особисто поставлені підписи у даних процесуальних документах, що засвідчує факт визнання виконання ним будівельних робіт. Крім того, в акті є можливість надати пояснення, зауваження або заперечення (розділ X) та оцінити професійний рівень посадових осіб відділу ДАБК (розділ XI). В розділі X ОСОБА_1 вказав, що зауважень «не має» і засвідчив особистим підписом.

Як встановлено судом за порушення пункту 3.25а*, абз. 3 примітки 7 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині недотримання нормативних відстаней між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами, оскарженим приписом від 10.04.2019 №18/19 від ОСОБА_1 вимагалось привести об`єкт реконструкції квартири АДРЕСА_1 у відповідність до будівельних норм, державних стандартів і правил у термін до 11 червня 2019 року.

Оцінюючи доводи відповідача щодо порушення позивачем нормативних відстаней передбачених ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону № 3038-VI під час проектування і будівництва об`єктів суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (частина 4 статті 26 Закону № 3038-VI).

Частиною 5 статті 26 Закону № 3038-VI передбачено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 34 Закону № 3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що стадії виконання підготовчих та будівельних робіт передує стадія розроблення та затвердження проектної документації та подання відповідного повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Підпунктом 11 частини 1 статті 1 Закону № 3038-VI визначено, що проектна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва.

Під час розгляду справи судом безспірно встановлено, що позивачем проводились будівельні роботи на вул. Війтівська Гора, 99 у м. Дрогобичі без затвердженої проектної документації.

Відповідно до ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 №44, вказані норми поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України. Ці норми обов`язкові для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вказані норми ДБН 360-92** є обов`язковими для громадян, які здійснюють будівництво.

Щодо доводів апелянта про відсутність зазначення строку до якого необхідно виконати цей припис такі є необґрунтованим, оскільки в приписі вказано, що про його виконання потрібно повідомити відділ ДАБК виконкому Дрогобицької міської ради до 11.06.2019 у додатку до Порядку вказано, що у випадку виконання будівельних робіт без набуття права на їх виконання надається строк у 2 місяці для усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виявлених під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Щодо доводів апелянта про те, що в оскаржуваному приписі відповідач не конкретизував, усунення порушень яких саме вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил зобов`язаний вчинити позивач слід зазначити наступне.

Згідно статті 41 Закону №3038-VI, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право у разі встановлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорту забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи, в тому числі і про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Відтак, оскаржуваний припис винесений з дотриманням вимог статті 41 вказаного закону. Щодо необізнаності позивача які саме усунення порушень він має вчинити, то такі не відповідають дійсності, оскільки як в акті перевірки так і приписі відповідачем чітко окреслено зміст порушених позивачем при такому будівництві норм законодавства, будівельних норм, стандартів і правил, які він зобов`язаний усунути.

Щодо доводів позивача про те, що співвласниками квартири є інші особи, а відповідачем безпідставно визначено одного його, як особу, якій винесено припис суд зазначає наступне.

В судовому засіданні в суді першої інстанції було допитано ОСОБА_2 в якості свідка, яка повідомила, що нею було подано заяву, яка зареєстрована у Дрогобицькій міській раді від 12.03.2019 № 07/С-131. Проти забудови заперечує з тих підстав, що така реконструкція проводиться позивачем ОСОБА_1 в порушення норм чинного законодавства. Позивачем не узгоджено проведення такої реконструкції з сусідами. Свідок ОСОБА_6 повідомив суд, що саме позивачем здійснено добудову у 2018 році у вигляді площадки та позивачем не обґрунтовано факту здійснення таких добудов не ним, а членами його сім`ї.

Щодо доводів представника позивача в судовому засіданні апеляційного суду про те, що така добудова є площадкою для паркування машини, а не фундаментом, колегія суддів вважає такі спростовані фотографіями із матеріалів справи та встановленими обставинами уповноваженою особою відповідача в акті та відсутністю заперечень під час складення Акту №18/19 на зазначене в ньому.

З приводу долученого до матеріалів справи рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.06.2019 року №442/3336/19 у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Дрогобицької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №18-19п по справі про адміністративне правопорушення від 22.04.2019 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 4 - 6 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивачем не вказано про наявність обставин, встановлених таким рішенням суду відносно нього, які б давали підстави для звільнення його від доказування. З тексту такого рішення судом не встановлено обов`язкових для адміністративного суду висновків в питанні чи мали місце дії ОСОБА_1 щодо порушення вимог п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затв. Постановою КМ України від 13.04.2011 року №466, п.3,25 а* ДБН 360-92**, ст.7,9,27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та чи вчинені саме ним.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Дрогобицької міської ради під час розгляду справи доведено та підтверджено наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів правомірність винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 18/19 від 10.04.2019. Позивач не надав належних та допустимих доказів у спростування висновків, що стали підставою для винесення спірного припису, з огляду на що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Щодо долучених до матеріалів справи документів в апеляційній інстанції щодо оформлення технічної документації з землеустрою ОСОБА_1 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку такі не були під час здійснення перевірки, а земельна ділянка на якій знаходиться будинок позивача не була приватизованою і належала до комунальної власності міста станом на 10 квітня 2019 року, а тому не може вказувати про порушення судом першої інстанції.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Перевіряючи всі доводи апелянта, колегія суддів також приймає до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року) в якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Колегія суддів дійшла висновку, що припис відповідача від 10.04.2019 № 18/19 є правомірним та прийнятим за наявності обґрунтованих для цього підстав, а також у порядку, передбаченому законодавством, відтак у задоволенні позову відмовлено правомірно, судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи наведені апелянтом не дають апеляційному суду підстави для постановлення висновків, які вказують про помилкове вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі №1.380.2019.003002 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 23.12.2019