Справа № 160/6135/19
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2019 року Справа № 160/6135/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
03.07.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненадання запитуваної інформації в електронному вигляді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 15.04.2019 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області надати інформацію в електронному вигляді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 15.04.2019 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з діями відповідача щодо ненадання запитуваної інформації, зазнаючи, що:
- 22.05.2019 року позивачем отримано лист від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за №1/103зітк/103/05-2019 про те, що позивача було проінформовано про необхідність відшкодування ГУНП фактичних витрат на друк запитуваних документі в у кількості 336 сторінок у розмірі 1401 гривня 12 копійок, але станом на 22.05.2019 року до ГУНП в Дніпропетровській області не надійшли відповідні документи про сплату позивачем даних витрат, тому позивачу відмовлено у задоволенні інформаційного запиту від 15.04.2019 року;
- бездіяльність ГУНП в Дніпропетровській області вважає протиправною, так як ненадання запитуваної інформації було необґрунтовано, а підстав та причин не надавати своєчасно таку інформацію не було.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Розгляд справи по суті вирішено розпочати з 13.08.2019 року.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що підтверджується матеріалами справи.
22.08.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на таке:
- під час підготовки відповіді на запит ОСОБА_1 від 15.04.2019 року працівниками ГУНП створено повний список поліцейських, які станом на 15.04.2019 року проходять службу в ГУНП (із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові, посади і назви структурного підрозділу), та розмір якого склав 346 сторінок, а відтак для надання належної відповіді ОСОБА_1 на його електронну пошту вони підлягають копіюванню (у сканованій формі);
- листом ГУНП від 11.06.2019 року за вих. №3617/103/05-2019 направлено на адресу позивача 10 перших сторінок, друк яких здійснюється безкоштовно, списку поліцейських ГУНП, які станом на 15.04.2019 року проходять службу в ГУНП, та повідомлено про те, що повний список поліцейських складає 346 сторінок, а тому для надіслання на електронну адресу ОСОБА_1 наступних 336 сторінок, необхідно відшкодувати фактичні витрати на копіювання, сканування та друк запитуваних документів, вартість яких становить 1401,12 грн., шляхом перерахунку вказаної суми за відповідними реквізитами;
- оскільки обов`язок запитувача відшкодовувати фактичні витрати на виготовлення запитуваних документів обсягом понад 10 сторінок покладено на позивача, то відповідачем правомірно відмолено у наданні запитуваних документів на підставі відсутності доказів відшкодування фактичних витрат на копіювання (сканування) та друк документів.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно з копією паспорту серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , є громадянином України.
15.04.2019 року позивачем направлено інформаційний запит в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», начальникові Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області генералу поліції третього рангу Глуховері В.А.
Про здійснення оплати відповідач просив надати на адресу відповідача підтверджуючі документи для здійснення друку всієї запитуваної інформації.
З урахуванням вищевикладеного, строк розгляду запиту позивача продовжено до 20 робочих днів.
22.05.2019 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області на адресу позивача надіслано лист №1/103зітк/103/05-2019, в якому зазначено, що станом на 22.05.2019 року до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області не надійшли документи про сплату позивачем фактичних витрат на друк запитуваних документів у кількості 336 сторінок у розмірі 1401,12 грн., у зв`язку з чим згідно п.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивачу відмовлено у задоволенні інформаційного запиту від 15.04.2019 року №293727.
11.06.2019 року Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області на адресу позивача надіслано лист №3617/103/05-2019, в якому зазначено, що у зв`язку з листом регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини У дніпропетровській області від 06.06.2019 №389 повторне розглянутий інформаційний запит позивача від 15.04.2019 року, та повідомлено останнього, що відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» позивачу необхідно відшкодувати фактичні витрати на друк запитуваних документів у кількості 336 сторінок у розмірі 1401,12 грн. з розрахунку 0,1% розміру мінімальної заробітної плати за 1 аркуш, що становить 4,17 грн. шляхом перерахунку вказаної суми за відповідними реквізитами.
Про здійснення оплати відповідач просив надати на адресу відповідача підтверджуючі документи для здійснення друку всієї запитуваної інформації.
З урахуванням вищевикладеного, строк розгляду запиту позивача продовжено до 20 робочих днів
Не погоджуючись з відмовою у наданні відповіді на інформаційний запит, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, пов`язані з розглядом запитів до публічної інформації, регулюються Конституцією України, Законом України «Про доступ до публічної інформації», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.
Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 р. № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI), визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Під запитом на інформацію розуміється, прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ст. 19 Закону № 2939-VI).
Згідно ст.5 Закону № 2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.
Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що запит на інформацію є одним із видів забезпечення доступу до публічної інформації.
Згідно з ст.12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Відповідно до ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками є суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Пунктом 6 ч.1 ст.14 Закону № 2939-VI, розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Згідно ч.1 ст. 21 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частиною 2 ст. 21 Закону № 2939-VI передбачено, що у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.
Відповідно до ч.3 ст. 21 Закону № 2939-VI розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.
При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується (ч. 4 ст. 21 Закону № 2939-VI).
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку якщо особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком.
При цьому п. 19 розділу II Порядку прийому, реєстрації і розгляду запитів на публічну інформацію, розпорядником якої є Національна поліція України, та відшкодування запитувачами фактичних витрат на копіювання і друк документів у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ №95 від 07.02.2017 року, встановлено, що у разі необхідності надання відповіді на запит електронною поштою посадова особа, визначена виконавцем, готує паперовий варіант відповіді, підписує його в керівництва органу або структурного підрозділу та разом з копією зареєстрованої відповіді передає до відділу документального забезпечення або відповідальній особі електронний варіант відповіді для відправлення запитувачу електронною поштою.
Таким чином, в разі якщо запитувач висловлює бажання отримати електронну форму копій документів, посадова особа, яка є виконавцем, все рівно зобов`язана роздрукувати паперовий варіант відповіді та після підписання його в керівництва, - надати відповідальній особі електронну копію відповіді у сканованій формі для відправлення запитувачу електронною поштою.
З огляду на вищенаведену норму суд вважає доводи відповідача, щодо необхідності відшкодування запитувачем фактичних витрат на виготовлення копій у сканованій формі запитуваної ним інформації, обгрунтованими.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України №740 від 13.07.2011 р. «Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію» копіювання або друк копій документів формату А4 та меншого розміру (в тому числі двосторонній друк) встановлено граничні норми витрат - не більше ніж 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати за виготовлення однієї сторінки.
Розмір мінімальної заробітної плати за виготовлення однієї сторінки встановлюється на дату копіювання та друку документів.
Згідно зі ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня 2019 року становить 4173 гривні.
Тобто, послуга копіювання або друк документів формату А4 та меншого розміру (в тому числі двосторонній друк) коштує за 1 сторінку 4,17 грн.
Загальна сума, яку повинен був сплатити запитувач публічної інформації розрахована наступним чином: 336 сторінок*4,17 грн. =1401,12 грн.
Отже, листом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 18.04.2019 року №1/103зітк/103/05-2019 надано позивачу вірний рахунок для здійснення оплати витрат на копіювання (сканування) або друк документів на 336 аркушах, що надаються за запитом на інформацію.
Аналіз викладених норм свідчить про те, що інформація на запит про публічну інформацію надається безкоштовно, якщо під час задоволення такого запиту виготовлення копій документів передбачає обсяг менше 10 сторінок або при наданні інформації особі про себе та інформації, що становить суспільний інтерес.
Позивачем не доводилось та судом не встановлено, що запитувана ОСОБА_1 у Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області інформація становить суспільний інтерес.
Суд звертає увагу, що за приписами ч. 2 ст. 21 Закону № 2939-VI, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.
Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема, якщо особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком (пункт 3 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).
Враховуючи встановлені обставини, а також правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 26 травня 2015 року у справі №21-102а15, суд вважає, що вищенаведена норма підлягає застосуванню при вирішенні даної справи.
У п. 2.1 ухвали Конституційного Суду України від 25 червня 2013 року № 29-у/2013 (Справа № 2-26/201) про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина" щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої, третьої статті 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зазначено, що положення частини другої статті 21 вказаного Закону викладені чітко, зрозуміло і передбачають відшкодування запитувачем фактичних витрат на копіювання та друк документів понад встановлену Законом кількість сторінок, а тому не потребують офіційної інтерпретації.
Учасниками справи визнається, що задоволення запиту на інформацію ОСОБА_1 передбачало виготовлення (сканування) копій документів обсягом більш як 10 сторінок, однак запитувачем не було виконано обов`язку щодо відшкодування фактичних витрат на копіювання (сканування) та друк.
Відтак, враховуючи, що особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком, у відповідача були наявні підстави для відмови в задоволенні запиту ОСОБА_1 .
Додатково, судом встановлено, що листом ГУНП від 11.06.2019 року за вих. №3617/103/05-2019 направлено на адресу позивача 10 перших сторінок, друк яких здійснюється безкоштовно, списку поліцейських ГУНП, які станом на 15.04.2019 року проходять службу в ГУНП, та повідомлено про те, що повний список поліцейських складає 346 сторінок, а тому для надіслання на електронну адресу ОСОБА_1 наступних 336 сторінок, необхідно відшкодувати фактичні витрати на копіювання, сканування та друк запитуваних документів, вартість яких становить 1401,12 грн., шляхом перерахунку вказаної суми за відповідними реквізитами.
Відповідно до довідки ГУНП в Дніпропетровській області №4993/103/16-2019 від 22.08.2019 року станом на 20 серпня 2019 року докази відшкодування фактичних витрат на копіювання (сканування) та друк документів, запитуваних в інформаційному запиті ОСОБА_1 від 15.04.2019 року, до ВДЗ ГУНП не надходили.
У частині 2 ст.21 Закону № 2939-VI передбачено обов`язок запитувача відшкодувати фактичні витрати на копіювання або друк, коли обсяг відповіді на запит на інформацію перевищує 10 сторінок і якщо така плата була встановлена розпорядником. У цьому випадку має місце відступ від принципу безоплатного надання інформації на запит з метою запобігання зловживань правом на отримання інформації. Тобто стягнення із запитувача фактичних витрат за копіювання чи друк виконує регулюючу функцію, стимулюючи запитувачів від надсилання запитів щодо значних обсягів інформації, отримання документів, коли вони не є дійсно необхідними, а також стимулює запитувачів чіткіше і вужче формулювати обсяг запитуваної інформації, що зменшує навантаження на осіб (підрозділ), відповідальних у розпорядника за доступ до інформації.
У ситуації, коли запитувач зобов`язаний оплатити витрати на копіювання та друк, його право отримати документи на запит може бути реалізоване лише після внесення ним плати. Слід звернути увагу на те, що в статті 20 Закону йдеться про строк "розгляду" запиту та про обов`язок розпорядника надати "відповідь" на запит у п`яти- або двадцятиденний строк. При цьому запит може вважатися задоволеним лише, коли запитувачу була надана запитувана інформація (документи). Про "задоволення" запиту йдеться у самій частині 2 статті 21, а також у пункті 3 частини 1 статті 22 Закону, відповідно до якого підставою для відмови в "задоволенні запиту" є несплата запитувачем передбачених статтею 21 фактичних витрат на копіювання або друк. Отже, якщо під час опрацювання запиту розпорядник встановив, що задоволення запиту вимагає копіювання або друку більше ніж 10 сторінок копій документів, він повинен у п`яти- або (якщо строк розгляду було продовжено) двадцятиденний строк надати запитувачу відповідь та вказати на необхідність внесення плати для відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк. Таким чином буде виконано обов`язок розпорядника відповідно до статті 21 Закону.
Враховуючи наведене, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, нормативно-правовими актами.
Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи є недоведеними та безпідставними та не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію представника відповідача, суд дійшов висновку, що у задоволені позову необхідно відмовити повністю.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 263 КАС України справа повинна була бути розглянута до 27.08.2019 року.
При цьому, суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юхно І.В. перебувала у щорічній відпустці з 20.08.2019 по 06.09.2019 року, 07.09.2019, 08.09.2019 року - вихідні дні.
Згідно ч. 6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Отже, справу було розглянуто 09.09.2019 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати на користь позивача не відшкодовуються.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Суддя І.В. Юхно