Справа № 260/744/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12207/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року про закриття провадження (постановлена головуючим-суддею Луцовичем М.М., час ухвалення судового рішення 12 год 02 хв у м. Ужгороді, час складання повного тексту судового рішення 28 жовтня 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в особі директора Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Ольховенка Сергія Івановича про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ №38/ос від 01.10.2018 про звільнення з посади завідувача сектору досліджень зброї відділу криміналістичних видів досліджень Закарпатського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (далі НДКЕЦ).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 провадження по справі було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України у зв`язку з неналежністю її розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Не погодившись з оскаржуваною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через порушення норм процесуального права просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що предметом спору у даній справі є ненормативний правовий акт індивідуальної дії, який прийнятий з порушенням законодавства, яке регулює подібні правовідносини, тобто наказ директора, як посадової особи суб`єкта владних повноважень, виданий з порушенням законодавства про працю. Вказує, в контексті способу захисту права, що порушення його прав відбулося не самим фактом звільнення з посади, а видачею протиправного наказу із зазначенням невірних причин та підстав звільнення. Також вказує, що суд не роз`яснив йому до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи даної категорії.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача Конча П.І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скарги слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не перебував на публічній службі, відтак його звільнення з посади завідувача сектору досліджень зброї відділу криміналістичних видів досліджень Закарпатського НДКЕЦ МВС України не є звільненням особи з публічної служби.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження та у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, для розгляду позову в порядку адміністративного судочинства необхідно встановити, по-перше, чи є спір за своєю природою правовим, тобто чи звернення із позовом спрямоване на вирішення юридичного конфлікту між учасниками правовідносин, по-друге, чи має такий спір ознаки публічно-правового, тобто чи позовні вимоги ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо особи не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. У протилежному випадку суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу положень статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у справі Bellet v.France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 20.07.2006 по справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні по справі «Занд проти Австрії» (заява №7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12.10.1978) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Згідно дефініції, наведеної у п.п.1, 2, 7 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій, або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг, або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи). Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, а також з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Ознаками справи адміністративної юрисдикції є особливий суб`єктний склад публічно-правового спору, участь суб`єкта владних повноважень, суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

З матеріалів справи видно, що позивач оспорює наказ №38/ос від 01.10.2018 про його звільнення з посади завідувача сектору досліджень зброї відділу криміналістичних видів досліджень Закарпатського НДЕКЦ МВС України.

У пункті 17 частини 1 статті 4 КАС України міститься визначення, за яким публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Нормативно-правовим актом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 (далі - Закон №889).

За змістом статті 1 Закону №889, державна служба в Україні - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів, забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів, забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг, здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства, управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням, управління персоналом державних органів, реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Формулювання «спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби» охоплює весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас до цієї категорії не належать трудові спори щодо прийняття, проходження та звільнення, зокрема, керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій, працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування, працівників бюджетних установ та інше.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що листом Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Львівській та Закарпатській областях №594/03-02/19 від 16.10.2019 Закарпатський НДЕКЦ МВС України є науково-дослідною установою та не визначений Положенням, як державний орган, а тому посада завідувача сектору досліджень зброї відділу криміналістичних видів досліджень Закарпатського НДЕКЦ МВС України не належить до посад державної служби.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі.

Та обставина, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить даний спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин чи з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Одночасно слід зазначити, що доводи апелянта про те, що предметом спору у даній справі є ненормативний правовий акт індивідуальної дії, який прийнятий з порушенням законодавства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки оспорюваний наказ хоч є ненормативним правовим актом індивідуальної дії, проте не стосується проходження позивачем публічної служби, підтвердженням чого є наказ МВС України №419 від 17.05.2018, яким затверджено Перелік змін у штатах МВС (витяг), де вказано, що посада відділу криміналістичних видів досліджень відноситься до категорії цивільного персоналу.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розгляд даної справи має здійснюватися в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року про закриття провадження по справі №260/744/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 24.12.2019.