Справа № 120/1254/19-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 120/1254/19-а

Судді Сьомого апеляційного адміністративного суду Охрімчук І.Г., щодо постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від "26" грудня 2019 р., винесеної колегією судів під час розгляду заяви про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення фінансової санкції .
На підставі частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України вважаю за необхідне та доцільне висловити окрему думку.
Судом першої інстанції під час розгляду даного позову, вимоги позивача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" були задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області подали апеляційну скаргу.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції колегією суддів апеляційного адміністративного суду винесено 19.11.2019 року винесено постанову про задоволення апеляційної скарги відповідача. При цьому рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз".
11.12.2019 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року по справі №120/1254/19 за нововиявленими обставинами, а 23.12.2019 року на адресу суду апеляційної інстанції Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" надіслало доповнення до заяви про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року по справі 120/1254/19-а за нововиявленими обставинами.
Обґрунтовуючи вимоги поданих заяв позивач зазначив, що в ході розгляду справи однією із підстав задоволення позову, на яку посилався позивач у позовній заяві було застосування відповідачем форми акта, складеного за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю), який не відповідає уніфікованій формі акта, розробленого згідно Методики розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2019 №342.
Позивач вважає, що вказана обставина судом апеляційної інстанції не розглядалася, однак є істотною для справи, оскільки, як зазначено в листі (роз`ясненні) Державної регуляторної служби України (далі - ДРСУ) від 03.12.2019 № 8985/0/20-19 «форма акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, затверджена спільним наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.01.2018 № 18/14. Таким чином, ДРС вважає, що Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) (позапланової перевірки) АТ «Оператор газорозподільної системи Вінницягаз» не мала можливості використовувати вищезазначену уніфіковану форму акта, у зв`язку з її невідповідністю вимогам Постанови № 342». Водночас, позивач зауважує, що всі критерії та уніфіковані форми актів, розроблені органами державного нагляду (контролю) на підставі методик, затверджених Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 752 є нечинними та такими, що не відповідають новим Методикам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342 та не можуть використовуватись органами державного нагляду (контролю), незважаючи на те, що нормативно-правові акти, якими вони були затверджені, продовжують залишатися чинними.
З урахуванням викладеного, AT «Вінницягаз» вважає, що висновок ДРСУ, що акт, складений ГУ Держпрожспоживслужбою у Вінницькій області № 0044 від 01.03.2019 року за результатами перевірки AT «Вінницягаз» за формою, затвердженою спільним наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.01.2018 № 18/14 не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342 та, відповідно, не може бути підставою для застосування Держпродспоживслужбою до AT «Вінницягаз» санкцій у вигляді штрафу, є достатньою підставою для скасування постанови ГУ Держпрожспоживслужбою у Вінницькій області від 27 березня 2019 року № 02 «Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».
Крім того, позивач зазначає, що нововиявленою обставиною є те, що роботи по заміні лічильників газу побутовим споживачам є однією із складових Плану розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, що розробляється АТ «Вінницягаз» та затверджується НКРЕКП у відповідності до розділу IV Кодексу газорозподільних систем.
План розвитку газорозподільних систем для АТ «Вінницягаз» на 2019 рік було затверджено НКРЕКП лише 25.01.2019 року (постанова № 67). На виконання затвердженого НКРЕКП Плану розвитку газорозподільних систем, Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та Закону України «Про публічні закупівлі» лічильники газу для їх заміни побутовим споживача були придбані за процедурою державних закупівель в березні 2019 року, що підтверджується роздруківкою оголошення про проведення процедури закупівлі, розміщеної на сайті публічних закупівель Ргоzorro, копією договору поставки від 26.02.2019 року та копіями видаткових накладних від 05.03.2019 року та від 18.03.2019 року.
На думку позивача, у АТ «Вінницягаз» була відсутня інформація про вартість робіт із заміни побутовим споживачам лічильників газу, що не пройшли періодичної повірки в січні 2019 року. Поміж із тим, планова вартість робіт із заміни лічильника в цілому по 2019 року визначається виходячи із суми фінансування, затвердженої НКРЕКП на поточний рік та кількості одиниць лічильників, що планується використати для заміни та становить в 2019 році 1 630 грн. без ПДВ. Таким чином, планова вартість заміни одного лічильника з ПДВ на 2019 рік (в т.ч. і на січень 2019 року) становила 1956 грн. По завершенню 2019 року АТ «Вінницягаз» було виконано роботи по заміні лічильників газу, що не пройшли періодичну повірку у відповідності до затвердженого НКРЕКП плану розвитку систем газопостачання. Таким чином, за підсумками року, лише в грудні місяці 2019 року стало можливим визначити середню кількість витрачених матеріалів на заміну одного лічильника відповідного типорозміру. Крім того, вартість заміни одного лічильника газу типорозміру G-4, які встановлено особисто споживачами, з ПДВ в 2019 році (без додаткових робіт) становить 1 875,10 грн. Водночас, позивач наголосив, що АТ «Вінницягаз» дізнався про вищевикладені нововиявлені обставини - 19.12.2019 року, як підсумок виконання Плану розвитку систем газопостачання в частині виконання робіт із заміни лічильників газу.
При розгляді даної заяви судова колегія погодилась з доводами позивача про наявність нововиявлених обставин у даній справі, про не правомірність дій відповідача під час перевірки, а саме застосування акту не уніфікованої форми та не врахування обставин щодо можливості встановлення розміру фінансової санкції на момент перевірки, а відтак і про наявність підстав для перегляду постанови суду апеляційної інстанції від 19.11.2019 року, а саме для її скасування та прийняття нової постанови про залишення апеляційної скарги відповідача Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області без задоволення, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року - без змін.
Судова колегія, при розгляді даної заяви щодо нововиявлених обставин вважала, що зазначені у заяві обставини є нововиявленими, не були відомі і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції. Колегія прийшла до висновку, що зазначені позивачем нововиявлені обставини впливають на правильне вирішення справи, на права та інтереси позивача.
Я як член колегії суддів визначеної для розгляду даної справи відповідно до вимог КАС України, не погоджуюсь з позицією викладеною у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 року виходячи з наступного.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
З наведених норм вбачається, що нововиявленими є обставини, які одночасно відповідають таким характерним ознакам: такі обставини є істотними, тобто можуть вплинути на результат розгляду справи, не були встановлені судами, однак існували на момент прийняття судового рішення, заяву про перегляд якого подано. В той же час такі обставини не були та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, та суду під час судового процесу.
Водночас частина четверта вказаної статті КАС України визначає, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Верховний Суд в своїй постанові від 20 липня 2019 року у справі №855/268/19 дійшов висновку, що не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.
Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору. Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази і тим більше не припущення учасників справи, що не підтверджено відповідними доказами.
На мою думку необхідно також розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як зазначалось, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному та/або касаційному порядку.
В даному випадку, позивач зазначає про наявність нових обставин, щодо визначення середньої вартості заміни газового лічильника за результатами року.
На мою думку ці обставини не є нововиявленими, оскільки під час розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджувались обставини наявності фактичних витрат на заміну та повірку лічильників газу конкретним споживачам та вживались заходи щодо встановлення фактичної вартості робіт по заміни та повірці лічильників газу споживачам щодо яких виявлено порушення, з метою перевірки правильності визначення фінансової санкції. Однак будь - які відомості щодо вартості таких робіт позивачем суду не надавались. Обставини щодо визначення середньої вартості робіт по заміни та повірці лічильників газу всім споживачам, яких обслуговує позивач, виявлені після ухвалення судом рішення і не є нововиявленими.
Щодо застосування відповідачем форми акта, складеного за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю), який не відповідає уніфікованій формі акта, розробленого згідно Методики розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2019 №342 також зазначаю, що ці обставини не є нововиявленими обставинами, оскільки про зазначену постанову КМУ та про законність використання під час перевірки позивача зазначеної форми акту було відомо позивачу, про що зазначено ним у позові і досліджувалось судом першої інстанції. Про зазначену обставини надавалось пояснення відповідача у відзиві на позовну заяву. Крім того ці обставини могли бути відомі позивачу оскільки саме КМУ прийнято та оприлюднено нормативний акт з цього приводу, ДРС України роз`яснено та оприлюдено порядок застосування уніфікованої форми актів у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 10.05.2019 №342. Позивач мав можливість і міг встановити ці обставини як під час проведення перевірки так і пд час розгляду справи по суті.
При розгляді апеляційної скарги позивача встановлено, що будь - які доводи з приводу надання не правильної оцінки обставинам щодо форми акту взагалі відсутні, що свідчить про згоду позивача з рішенням суду першої інстанції про правомірність перевірки і пред`явлення відповідних документів для перевірки, що свідчить про фактичний допуск до її проведення, не зважаючи на те, що Державна регуляторна служба України ще в травні 2018 року роз`яснювала про право суб`єктів господарювання не допускати до перевірки суб`єкта владних повноважень, у якого не затверджена відповідна форма уніфікованого акту, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2019 №342. Відповідне роз`яснення мається в матеріалах справи та мається на офіційному сайті ДРС України.
На мою думку обставини зазначені позивачем як нововиявлені не є такими. Вважаю, що такі обставини можуть бути предметом розгляду в суді касаційної інстанції, а не як нововиявлені.
В рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Пономарьов проти України», в пункті 41 зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Рябих проти Росії").
З огляду на такий висновок Європейського суду з прав людини, а також те, що позивачем не наведено обставин, які б могли бути кваліфіковані як нововиявлені відповідно до статті 361 КАС України, вважаю, що судова колегія дійшла не обґрунтованого висновку про задоволення заяви про про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення фінансової санкції .
При складені окремої думки мною було враховано правові позиції, щодо визначення наявності чи відсутності нововиявлених обставин у даній справі, висловлені Верховним Судом у постанові від 2 травня 2018 року справа № 303/3535/16, у постанові від 28.11.2019 року у справі № 369/6736/13-а, у постанові від 07.08.2019 року у справі № 802/1408/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № П/9991/590/12.
Суддя Охрімчук І.Г.