Справа № 200/13801/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 р. Справа№200/13801/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради (далі відповідач, управління) про визнання протиправним та скасування розпорядження від 30 липня 2019 року про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини, зобов`язання призначити та виплатити допомогу при народженні дитини в розмірі, що встановлений ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто 41 280 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернулась до управління із заявою про призначення допомоги при народженні дитини у липні 2019 року, однак, з листа управління, отриманого на адвокатський запит, позивачу стало відомо, що рішенням управління від 26 липня 2019 року № 30 їй відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплати внутрішньо переміщеним особам, яке викладене в протоколі № 30 від 26 липня 2019 року.

Із зазначеного рішення позивачу стало відомо, що управлінням було прийнято розпорядження від 30 липня 2019 року яким відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини.

Позивач вважає таке розпорядження протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

18 грудня 2019 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що у зв`язку з пропуском строку звернення за призначенням допомоги при народженні дитини, рішенням від 26 липня 2019 року позивачу було відмовлено у призначенні такого виду допомоги. Крім того представник відповідача зазначив, що позивачем не наведено жодних підстав, які б підтверджували неможливість звернення до управління із зазначеною заявою після 29 січня 2019 року.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила доньку ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , видане 29 січня 2019 року.

Позивач та її донька є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками від 20 лютого 2019 року № 1442- та № 1442-.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради із заявою від 15 липня 2019 року про призначення допомоги при народженні дитини.

Відповідно до витягу з протоколу Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 30 від 26 липня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні (відновленні) соціальної виплати у зв`язку з відсутністю за фактичним місцем проживання.

Крім того, розпорядженням Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради від 30 липня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини у зв`язку з не підтвердженням місця проживання та у зв`язку з тим, що звернення за призначенням допомоги надійшло пізніше ніж через 12 місяців після народження дитини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року адміністративним позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії частково задоволено, визнано протиправним і скасувано рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яке зазначене в протоколі № 30 від 26 липня 2019 року, про відмову ОСОБА_1 в призначенні соціальної виплати у зв`язку з відсутністю за фактичним місцем проживання. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 листопад 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі № 200/10464/19-а залишено без задоволення, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі № 200/10464/19-а залишено без змін.

Із зазначеного рішення позивачу стало відомо, що управлінням було прийнято розпорядження від 30 липня 2019 року яким відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини, тому позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, позивач зверталась до суду із позовними вимогами щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити допомогу при народженні дитини. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі № 200/10464/19-а відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання призначити та виплатити допомогу при народженні дитини. Відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з наявністю розпорядження від 30 липня 2019 року, яке не було оскаржене позивачем, позовні вимоги в частині призначення допомоги при народженні дитини є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що звернувшись до суду із даним адміністративним позовом, позивачем наведено інші його підстави, а саме скасування розпорядження від 30 липня 2019 року, а тому суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити допомогу при народженні дитини.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 вказаного Закону Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" визначено, що громадяни України, в сім`ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 10 вказаного Закону допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 вказаного Закону допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено розмір допомоги при народженні дитини, а також етапність виплати такої допомоги.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751.

Згідно з п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Як вбачається зі спірного розпорядження, однією з підстав для відмови позивачу у призначенні виплати допомоги при народженні дитини зазначено те, що з моменту звернення із заявою про призначення такої допомоги пройшло більше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов в інтересах малолітньої дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Тобто, в даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Крім того, як вбачається зі спірного розпорядження другою підставою для відмови у призначенні позивачу допомоги при народженні дитини зазначено не підтвердження місця проживання позивача згідно акту рішення комісії № 30 від 26 липня 2019 року.

Суд звертає увагу, що Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» не містить такої підстави для відмови у призначені допомоги, як відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування.

Більш того, зазначене рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам визнано протиправним та скасовано судом згідно рішення у справі №200/10464/19-а.

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти її права на отримання допомоги при народженні дитини. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 1382-IV, реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідачем у справі не надано відомостей, що позивач отримала таку допомогу в іншому органі соціального захисту населення на території України, зокрема, за місцем свого поточного фактичного проживання.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 № 365, оскільки зазначена постанова не є законом, а тому як підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, а саме Законом № 2811-XII.

Крім того, суд зазначає, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, суд вважає, що розпорядження від 30 липня 2019 року прийнято всупереч положень чинного законодавства та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити допомогу при народженні дитини в розмірі, що встановлений ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто 41 280 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. до ухвалення судового рішення.

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради від 30 липня 2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради (місцезнаходження: м. Лиман, вул. Лесі Українки, 20а, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) державну допомогу при народжені дитини ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради (місцезнаходження: м. Лиман, вул. Лесі Українки, 20а, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 26 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко