Справа № 120/2767/19-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2767/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар Павло Анатолійович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

18 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Михайленко К.Т.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Лавренчука А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року (складена в повному обсязі 25 жовтня 2019 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про визнання незаконним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

позивач 29.08.2019 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ №45 від 15.04.2019 "Про реєстрацію статуту релігійної громади Свято-Дмитрівської парафії Української православної Церкви Тульчинської єпархії (у новій редакції)" начальника Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації Салецького Ігоря Олександровича.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.10.2019 клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволено.

Провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що відповідач, будучи наділеним публічними управлінськими функціями, а саме, здійснення реєстрації змін до Статутів релігійних громад, і рішення якого є обов`язковим для органів державної влади, місцевого самоврядування, інших осіб, у такому розумінні та в даному контексті є суб`єктом владних повноважень, що здійснював реєстрацію змін до Статуту релігійної громади, законність якої оспорюється позивачем. Отже, позов за визначеним позивачем суб`єктивним складом, за предметом позову, і за характером правовідносин (публічно-правові) - є адміністративним позовом, розгляд якого, за передбаченим ст. 5 КАС України порядком, віднесено до компетенції адміністративного судочинства.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що в Управління були відсутні правові підстави для відмови у реєстрації змін до статуту, оскільки доказів на підтвердження того, що зміни до Статуту релігійної громади Свято-Дмитрівської парафії УПЦ Тульчинської єпархії або діяльність вказаної релігійної громади суперечить чинному законодавству відсутні.

Також вказує на те, що в даному випадку виник спір саме між членами релігійної громади Свято-Дмитрівської парафії УПЦ Тульчинської єпархії, які вирішили змінити канонічне підпорядкування подавши заяву та відповідні документи про реєстрацію змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

20.01.1997 здійснено державну реєстрацію "Релігійної громади Свято-Дмитрівської парафії Української Православної Церкви".

Наказом Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації від 15.04.2019 за №45 зареєстровано статут Релігійної громади Свято-Дмитрівської парафії Української Православної Церкви у новій редакції зі зміною найменування на: релігійна організація "Релігійна громада Свято-Дмитрівської парафії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)".

Вказана реєстрація відбулася у зв`язку з переходом під юрисдикцію Православної Церкви України. Юридичною адресою релігійної громади є вул., Садова, буд. 21, с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області поштовий індекс 23317 А також, внесено зміни про керівника релігійної громади, яким замість позивача став ОСОБА_2

Дана реєстрація проведена на підставі рішення загальних зборів Релігійної громади Свято-Дмитрівської парафії Української Православної Церкви Тульчинської єпархії від 09.02.2019, оформленого протоколом №1, підписаним головою зборів - Крушельницькою С.О. та секретарем зборів - Гринюк Л.В .

Не погоджуючись з даним наказом відповідача, позивач звернувся до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а спірні правовідносини не є публічно-правовим спором у розумінні КАС України, оскільки стосуються прав та інтересів учасників релігійної громади на канонічне підпорядкування, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача, тому, з огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1 та 2 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що адміністративна справа-це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Положенням п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12.06.2019 у справі № 344/10480/16-а та від 04.06.2019 у справі №826/4204/18 вказано, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Також вказано, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

З матеріалів справи вбачається, що даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ, хоч і мав владні - управлінські повноваження (в частині зареєструвати або відмовити у реєстрації змін до статуту релігійної громади), проте факт здійсненої реєстрації обумовлений наданими для такої реєстрації документами.

Тобто, наданню правової оцінки наказу суб`єкта владних повноважень передує встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю релігійної організації та її членів і прийнятих ними рішень.

Отже, наданню правової оцінки наказу суб`єкта владних повноважень передує встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю релігійної організації.

Відтак, судом першої інстанції вірно вказано, що в даному випадку спір виник саме між засновниками, членами релігійної громади Свято-Дмирівської парафії Української православної Церкви Тульчинської єпархії та релігійною громадою, яка вирішила змінити канонічне підпорядкування та приєднання до Православної Церкви України, подавши заяву про реєстрацію змін.

Приватноправові відносини в даному спорі вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.12.2018 у справі №806/3462/14.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а спірні правовідносини не є публічно-правовим спором у розумінні КАС України, оскільки стосуються прав та інтересів учасників релігійної громади на канонічне підпорядкування, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача.

Разом з тим, суд звертає увагу на практику Великої Палати Верховного Суду у спорах, які стосуються участі позивача у створенні та/або діяльності релігійної організації та прийняття уповноваженим органом рішення щодо реєстрації статуту релігійної організації. Зокрема, правова позиція про те, що такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2019 у справі № 910/8132/19.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо закриття провадження у справі, з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її вирішення та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 грудня 2019 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.