Справа № 750/11492/16-а
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Василенка Я.М. та суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо стягнення з пенсії податку;

- зобов`язати відшкодувати матеріальну шкоду, пеню та суму компенсації з урахуванням інфляції за весь період відповідно до вимог п. 11 ст. 106, п. 1, 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.01.2017 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо утримання з нарахованої суми пенсії ОСОБА_1 податку розмірі 15 % суми нарахованої пенсії як з працюючого пенсіонера в період з квітня 2015 року по грудень 2016 року включно та зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 на безпідставно утриманий в період з квітня 2015 року по грудень 2016 року включно з нарахованих сум пенсії податок розмірі 15 % пеню, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.01.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 12.06.2019 постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.01.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи вищевказані рішення, зазначив, що підставою для сплати органами Пенсійного фонду пені є прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення. Проте, суди не перевірили доказів наявності одного з вказаних рішень та, відповідно, не встановили, чи має місце безпідставне стягнення сум коштів органами Пенсійного фонду. Між тим, з матеріалів справи вбачається, що відрахування з пенсії позивача мали місце у вигляді оподаткування та у вигляді зменшення, як працюючому пенсіонеру. При цьому, встановлення судами факту, що позивач не працював у відповідний період, впливає на обґрунтованість зменшення його пенсії, як працюючому пенсіонеру, але не впливає на обґрунтованість оподаткування пенсії. Відтак, вказані обставини необхідно було перевірити судам, встановити, яка сума відрахована з пенсії позивача саме як працюючому пенсіонеру, яким рішенням встановлено безпідставність такого відрахування. Ці обставини безпосередньо вливають на вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача пені та її розмір. Отже, необґрунтованими та передчасними є висновки судів про задоволення вимог позивача про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання нарахувати і виплатити пеню.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.08.2019 справу № 750/11492/16-а передано до Чернігівського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 позовну заяву залишено без руху, визначено спосіб та встановлено строк для усунення недоліків.

Не погоджуючись із ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.09.2019, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Частиною 1 ст. 294 КАС України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 5) відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.

Тобто, положеннями КАС України не передбачено право на апеляційне оскарження ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Враховуючи зазначені вимоги норм процесуального права та той факт, що ухвала про залишення позовної заяви без руху оскарженню не підлягає, колегія суддів приходить до висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325, 328 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Василенко Я.М.

Судді Кузьменко В.В.

Шурко О.І.