Справа № 1.380.2019.004356
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004356
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Іванейко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (далі по тексту Залізнична РА ЛМУ, позивач) до ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , відповідач) з вимогою: зобов`язати ОСОБА_1 демонтувати самочинно влаштовані огорожу з металопрофілю на фундаменті довжиною 15 м, на землях комунальної власності міста зі сторони вул. Кв. Основ`яненка, металевий сарай розміром 3,00 *5,00 між огорожею та фасадною стіною квартири АДРЕСА_1 2а в будинку АДРЕСА_2 та бетонні плити під автостоянку.

Ухвалою суду від 30.08.2019 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем самочинно встановлено огорожу, металевий сарай та бетонні плити під автостоянку. Незважаючи на постанову адміністративної комісії при Залізничній РА ЛМР про накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП, розпорядження позивача про рекомендацію демонтажу самочинно збудованих об`єктів, повідомлення-попередження з вимогою провести демонтаж самочинно встановлених об`єктів на землях комунальної власності надісланого ЛКП «Граніт», ОСОБА_1 жодних дій на усунення встановлених порушень Законів України «Про благоустрій населених пунктів» та «Про розмежування земель державної та комунальної власності» на момент подання позову не вчинено. Даний факт підтверджений актом складеним працівниками ЛКП «Граніт». Позивач вказує, що на встановлення спірних об`єктів позивачу не було у встановленому законодавством порядку відведено земельну ділянку та не надавалося жодних дозволів.

ОСОБА_1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала. На виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) на адресу суду 22.10.2019 надійшла відповідь Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області з інформацією про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , якою підтверджено місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_3 .

У судові засідання, що були призначені на 08.10.2019, 05.11.2019, 26.11.2019 та судове засідання 17.12.2019 по розгляду справи ОСОБА_1 не з`явилася, явку представника не забезпечила. Жодних клопотань, пояснень чи заперечень на дату розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Частиною 10 статті 171 далі - КАС України визначено, що ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог статті 126 цього Кодексу.

Приписами ч.11 ст. 126 коментованого Кодексу визначено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.

На адресу суду 02.10.2019, 15.11.2019 та 09.12.2019 поверталися конверти з повідомленнями про вручення ухвали про відкриття провадження у справі, судової повістки та ухвали про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду (трек номери 569, 420, 148) з довідками «Укрпошти» у яких зазначено причиною повернення відсутність адресата.

З урахуванням вказаного, а також беручи до уваги те, що поштові відправлення судом надсилалися на адресу, що підтверджена Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, та в силу вимог ч.11 ст. 126, ч.1 ст.174 і п.4 ч.1 ст.251 КАС України ухвали суду та судова повістка вважаються врученими відповідачу належним чином.

Крім того, повідомлення відповідача про розгляд справи також здійснювалося у спосіб передбачений ст. 130 КАС України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб порталі Судова влада України.

Докази наведеного містяться у матеріалах справи.

У судовому засіданні представник позивача вимоги заявлені у позові підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Підстав для відкладення розгляду справи передбачених ст.205, 206 КАС України судом не встановлено.

Дослідивши доводи позову, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №222446 від 20.07.2017 виданої відділом житлового господарства Львівського комунального підприємства Залізничної РА ЛМР «Граніт» у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 а зареєстровано четверо осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Листом від 15.03.2017 №2/173 ЛКП «Граніт» було надіслане попередження про негайне припинення будь яких ремонтних робіт на прибудинковій території будинку.

16.03.2017 майстром по експлуатації ЛКП «Граніт» було складено Протокол про адміністративне правопорушення №88 на ОСОБА_1 , щодо самовільного встановлення огорожі з листів металопрофілю біля будинку АДРЕСА_2 , що є порушенням ст. 152 КУпАП.

Згідно Акту обстеження житлового будинку від 27.03.2017, комісією ЛКП «Граніт» було виявлено факт самовільного встановлення мешканцями квартири 2а, будинку АДРЕСА_2 Львові об`єктів (огорожі, сараю та бетонних плит). Дане питання було подано на розгляд міжвідомчої комісії при Залізничній РА ЛМР.

Постановою міжвідомчої комісії при Залізничній РА ЛМР №74 від 10.04.2017 за самочинне встановлення огорожі, що є порушенням п.20.1.24 Правил благоустрою м. Львова, чим порушено с. 152 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На підставі висновку міжвідомчої комісії, керуючись рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 №835 «Про затвердження положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у місті Львові», Залізничною РА ЛМР було винесено Розпорядження №229 від 25.04.2017 про самочинне будівництво гр. ОСОБА_1 .

Даним Розпорядженням було рекомендовано відповідачу в термін до 15.07.2017 демонтувати самочинно встановлені на землях комунальної власності міста зі сторони вулиці Кв. Основ`яненка у м. Львові огорожу з листів металопрофілю на фундаменті довжиною 15 м, металевий сарай розміром 3,00х5,00 м між огорожею та фасадною стіною квартири та бетонні плити під автостоянку.

ЛКП «Граніт» згідно Розпорядження було надіслано ОСОБА_1 . Попередження від 02.06.2017 №2/400.

За результатами перевірки здійсненої комісією ЛКП «Граніт» було складено Акт від 25.07.2017 з якого вбачається, що Розпорядження №229 від 25.04.2017 добровільно не виконано. Документи щодо оскаржуваних самовільно встановлених об`єктів було надіслано ЛКП «Граніт» до юридичного відділу Залізничної РА ЛМР для вирішення спірного питання в судовому порядку.

Враховуючи наведені обставини, для усунення виявлених порушень, залізнична РДА ЛМР звернулася до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов`язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь- які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Частина 5 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до статті 1 Закону України Про благоустрій населених пунктів благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Частинами 1, 4 статті 20 Закону України Про благоустрій населених пунктів передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом; рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Також слід зазначити, що до компетенції виконавчих органів міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (пп. 7 п а ст.. 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

Згідно статті 31 Закону України Про місцеве самоврядування виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, зокрема, зі здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Зазначене кореспондується з Правилами благоустрою м. Львова, затвердженими ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011.

Згідно з підпунктом 5.3.3 пункту 5.3 «Повноваження у галузі будівництва» Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2016 №777, до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва віднесено розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом та департаментом містобудування, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу та ін.).

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 затверджено Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради відповідно до пункту 4.32 якого до повноважень районної адміністрації віднесено розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).

З метою вдосконалення порядку врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, посилення контролю щодо самочинного будівництва, відповідальності фізичних та юридичних осіб за порушення вимог ведення будівництва, дотримання правил користування будинками і спорудами, пам`ятками архітектури, житловими і нежитловими приміщеннями, прибудинковими територіями, зонами охорони пам`яток рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 №835 затверджено Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (далі - Положення №835). Дане положення було чинне на момент виникнення спірних правовідносин (підстава втрати чинності Рішення ЛМР №619 від 05.07.2019).

Відповідно до пункту 3.1. Положення №835 розгляд питань за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів за підвідомчістю справ здійснює районна адміністрація відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.

Згідно з частиною 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти голови районної в місті ради, прийняті в межах наданих повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

На об`єктах благоустрою забороняється виконувати роботи без дозволу в разі якщо обов`язковість його отримання передбачена законом (ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Положенням № 835 встановлювалося, що підготовку проектів розпоряджень голів районних адміністрацій за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів містобудування здійснюють міжвідомчі комісії при районних адміністраціях.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 25.05.2007 №331 затверджено Положення про міжвідомчі комісії при виконкомі і районних адміністраціях Львівської міської ради відповідно до підпункту 3.11 пункту 3 якого міжвідомча комісія розглядає питання і дає технічні висновки про здійснене (здійснюване) юридичними, фізичними особами, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності самочинне будівництво, самочинну реконструкцію, переобладнання та капітальний ремонт існуючих об`єктів відповідно вимог Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого відповідним рішенням виконавчого комітету.

Згідно з пунктом 4.8 розділу 4 «Порядок розгляду заяв з питань самочинного будівництва» Положення № 835 висновок міжвідомчої комісії при районній адміністрації з рекомендаціями затверджує своїм розпорядженням голова районної адміністрації.

Відповідно до пункту 5.1 Положення № 835 міжвідомчі комісії при районних адміністраціях можуть приймати у кожному конкретному випадку самочинного будівництва одне з таких рішень: 5.1.1. про передачу матеріалів до суду у разі істотного відхилення будівництва від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або істотного порушення будівельних норм і правил з відповідним позовом про зобов`язання проведення особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відповідної перебудови; 5.1.2. про передачу матеріалів до суду щодо визнання за територіальною громадою міста права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на земельній ділянці, що знаходиться у комунальній власності, якщо це не порушує права інших осіб; 5.1.3. про знесення у терміни, визначені розпорядчими документами, самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, за її кошти; 5.1.4. про погодження самочинного будівництва.

Згідно з підпунктом 5.5.1 пункту 5.5 Повноваження щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2016 № 777, районні адміністрації наділені повноваженням звернення до судових органів з позовними заявами щодо фактів самочинного будівництва, а також з інших справ, які виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Відповідно до наведеного, Залізнична районна адміністрація має право звертатися у встановленому порядку до судових органів із вимогами щодо фактів самочинного будівництва і інших вимог, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за тішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до п. 1.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 у справі № 1-2/2004. Суб`єкти права на конституційне звернення - ОСОБА_6 та інші громадяни, суб`єкт права на конституційне подання - 60 народних депутатів України - звернулися до Конституційного Суду України з клопотанням дати офіційне тлумачення положень статей 1, 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового зонду".

Пунктом 1.3 цього рішення визначено, що окремі органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, а також деякі суди дотримуються точки зору, згідно з якою власники приватизованих квартир водночас є і співвласниками допоміжних приміщень багатоквартирного будинку підвалів, горищ, сходів, колясочних тощо). Таке право у власників квартир, на їх думку, виникає з моменту приватизації житла, а тому без їхньої згоди не можна здійснювати будь-які юридичні дії щодо допоміжних приміщень (продавати, здавати в оренду, передавати у користування, перебудовувати тощо).

Таким чином, самочинне будівництво порушує інтереси усіх співвласників житлового будинку.

Як встановлено в процесі розгляду справи, та з урахуванням відсутності доказів протилежного, дозволів на встановлення огорожі з металопрофілю на фундаменті довжиною 15 м, на землях комунальної власності міста зі сторони вул. Кв. Основ`яненка, металевого сараю розміром 3,00 *5,00 між огорожею та фасадною стіною квартири АДРЕСА_1 2а в будинку АДРЕСА_2 та бетонних плит під автостоянку, уповноваженими органами у встановленому законом порядку не видавалося. Наявні у матеріалах справи докази (схеми, викопіювання фотознімків) підтверджують факт монтажу за зазначеною адресою вказаних об`єктів.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідачем не виконано Розпорядження голови Залізничної РА ЛМР було винесено Розпорядження №229 від 25.04.2017 про самочинне будівництво гр. ОСОБА_1 .

Доказів виконання чи скасування Розпорядження відповідачем до суду не подано.

Крім цього суд вважає за доцільно звернути увагу на те, що ОСОБА_1 було сплачено штраф накладений постановою №74 від 10.04.2017 (копія квитанції наявна в матеріалах справи) за порушення ст. 152 КУпАП. На думку суду, дана обставина підтверджує те, що ОСОБА_1 визнає факт самочинного збудування спірних об`єктів.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Сторонами, суду не наведено інших доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Доказів понесення вказаних витрат позивачем не надано.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,- задоволити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) демонтувати самочинно влаштовані огорожу з металопрофілю на фундаменті довжиною 15 м, на землях комунальної власності міста зі сторони вул. Кв. Основ`яненка, металевий сарай розміром 3,00 *5,00 між огорожею та фасадною стіною квартири АДРЕСА_5 та бетонні плити під автостоянку.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 24 грудня 2019 року