Справа № 160/7377/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2019 року Справа № 160/7377/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача Мешечка О.Л.
представника відповідача Донцова Є.Е.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
04.09.2019 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому проти заявлених вимог заперечив, зазначив, що висновки за результатами проведеної перевірки ТДВ «Конкорд» в частині встановлених порушень податкового законодавства є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного податкового законодавства України, у зв`язку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлень, виданих Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області від 19.04.2019 року №2831, №2833, №2834, №2837, №2839 і згідно із п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. 77.1 та п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 02.04.2019 року №2003-п, була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з додатковою відповідальністю «Конкорд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року валютного законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, відповідно до затвердженого переліку питань документальної перевірки.
Проведеною перевіркою встановлено взаємовідносини ТДВ «Конкорд» із ТОВ «БВП-Ост» (Росія) на підставі зовнішньоекономічного контракту від 01.04.2013 року №010413/1МВ.
На виконання умов контракту ТДВ «Конкорд» отримано передплати (протягом 2014-2015 років) від ТОВ «БВП-Ост».
У ході проведення перевірки ТДВ «Конкорд» встановлено, що підприємство відповідно до даних бухгалтерського обліку: рахунку 362 «Рахунки з іноземними покупцями», рахунку 945 «Витрати від операційної курсової різниці», рахунку 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті» відобразило витрати від операційної курсової різниці за 2016 рік всього у сумі 1443277 грн., у тому числі за 2 квартал 2016 року в сумі 856716 грн., за 3 квартал 2016 року в сумі 287399 грн., за 4 квартал 2016 року в сумі 299162 грн.
Вказані суми операційної курсової різниці виникли у зв`язку з проведенням повернення коштів покупцю ТОВ «БВП-Ост», та відповідно на дату повернення коштів на рахунку №945 «Витрати від операційної курсової різниці» відображено курсову різницю на загальну суму за 2016 рік 1443277 грн. відбулось: 14.04.2016 року у сумі 699186,81 грн.; 31.05.2016 року у сумі 157528,76 грн.; 13.07.2016 року у сумі 287398,83 грн.; 24.10.2016 року у сумі 148094,17 грн.; 30. 11.2016 року у сумі 151068,31 грн.
Проведеною перевіркою правомірності формування підприємством операційної курсової різниці у сумі 1443277 грн. встановлено завищення фінансового результату до оподаткування за 4 квартал 2018 року в сумі 373802 грн., яке виникло внаслідок невірного застосування курсу валют на дату балансу по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями».
У зв`язку з неповерненням отриманих передплат ТДВ «Конкорд», було проведено списання кредиторської заборгованості по рахунку №362 «Розрахунки з іноземними покупцями» у 4 кварталі 2018 року у сумі 3541684,66 грн. (173400 Євро). При списанні заборгованості невірно застосовано курс валют на дату балансу, що призвело до невірного визначення курсових різниць та вплинуло на заниження доходу та як наслідок фінансового результату до оподаткування податком на прибуток.
Станом на 31.12.2018 року курс валют (Євро) складає 31,7141 грн., тобто заборгованість на списання повинна складати 5499224,94 грн. (173400 Євро), відхилення складає 1957540,25 грн. (5499224,94-3541684,66).
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
У акті перевірки та оскаржуваному рішенні відповідачем вказано про порушення підприємством п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
В абзацах першому та другому пункту 44.2 цієї ж статті вказано, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Суд зауважує, що в акті не зазначено, які саме норми підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України порушені позивачем. Виходячи з інформації, що викладена на стор. 6-8 акту, позивач не дотримався П(с)БО 21.
Згідно з пунктами 5-8 П(с)БО 21, операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на дату здійснення операції (дата визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат).
Сума авансу (попередньої оплати) в іноземній валюті, одержана від інших осіб у рахунок платежів для поставки готової продукції, інших активів, виконання робіт і послуг, при включенні до складу доходу звітного періоду перераховується у валюту звітності із застосуванням валютного курсу на дату одержання авансу.
Балансова вартість зазначених статей балансу надалі визначається (оцінюється) згідно з відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.
На кожну дату балансу монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на дату балансу; немонетарні статті, які відображені за історичною собівартістю і зарахування яких до балансу пов`язано з операцією в іноземній валюті, відображаються за валютним курсом на дату здійснення операції.
Визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату здійснення розрахунків та на дату балансу.
Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат).
Згідно з визначеннями, що містяться в пункті П(с)БО 21, монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов`язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів; немонетарні статті - статті інші, ніж монетарні статті балансу.
У акті перевірки відсутня інформація про те, що операції Товариства з додатковою відповідальністю «Конкорд» з перерахування іноземної валюти у 2016 році не відповідають вимогам законодавства. Отже, суд звертає увагу на те, що відповідач не заперечив тієї обставини, що у 2016 році у позивача виникло зобов`язання з повернення валютних коштів, і належним виконанням цього зобов`язання було перерахування певної суми, тобто здійснення господарської операції, яка потребує розрахунків в іноземній валюті.
Так, позивачем станом на 31.12.2018 року на підставі додаткової угоди від 31.12.2018 року №6 до договору купівлі-продажу від 01.04.2013 року №010413/1МВ здійснено списання кредиторської заборгованості за залишком авансових сум за вищенаведеним договором, оскільки згідно пп. 14.1.257 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, П(с)БО №15 «Дохід», Наказу «Про затвердження плану рахунків бухгалтерського обліку та Інструкції про його застосування», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року №291, кредиторська заборгованість з покупцями, яка залишилась непогашеною по закінченню строків позовної давності, вважається безповоротною фінансовою допомогою.
Під час судового розгляду справи встановлено, що визнання доходів здійснено позивачем виходячи зі статусу кредиторської заборгованості як немонетарної статті, тобто за валютним курсом на початок дня дати одержання авансу, відповідно до П(с)БО 21 «Вплив змінних валютних курсів». Сума списання становила:
2) за Інвойсом №7 від 27.11.2014 року 127000 Євро, еквівалент у гривні 2842957,60 грн. за курсом, що сформований на дату отримання коштів.
Отже, загальна сума доходів від списаної кредиторської заборгованості за даними бухгалтерського обліку становить 3 541 684,66 грн. (173 400 Євро), має становити 3 683 557,94 грн. (173 400 Євро).
Суд зазначає, що розрахунок, здійснений фіскальною службою у додатках до акту перевірки із розрахунком сум донарахування доходів, побудовано без дотримання методології обліку таких операцій відповідно до правил обліку.
Так, розрахунок здійснений без урахування принципу послідовності у бухгалтерському обліку, визначеному Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відповідно до якого такі операції необхідно враховувати наростаючим підсумком з дати їх виникнення, тобто з 2014 року, а не з 2016 року.
Також, відповідачем не враховано, що статті заборгованості до моменту їх повернення та на дату списання кредиторської заборгованості є немонетарними, натомість фіскальний орган акцентував, що така заборгованість має перераховуватись як монетарна на кожну дату балансу.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
У рішенні від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» (п.70, п.71) Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. Суд зазначив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю «Конкорд» є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 цієї статті).
З урахуванням подання позивачем уточнюючого позову, яким позовні вимоги зменшено, суд присуджує на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволеної частини майнових вимог, а саме, у розмірі 7389 грн.
Керуючись статтями 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю «Конкорд» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині задовольнити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Конкорд» судовий збір у розмірі 7389 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 04 грудня 2019 року.

Суддя В.В. Кальник