Справа № 160/11548/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.,
представника позивача Задніпряний А.О.,
представника відповідача
18 листопада 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Метан» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначає, що в наказах на перевірку відповідачем було вказано, що контрольний захід здійснюється на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Зі змісту наказів вбачається, що в них не зазначено, яку саме інформацію отримало ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу №5121 та №5118 в частині проведення фактичної перевірки позивача, а також не визначено період перевірки у зазначених наказах. На думку позивача, підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.
На думку позивача, оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу надати відзив на позов у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали.
В подальшому розгляд справи було перенесено на 24 грудня 2019 року.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року на адресу суду від відповідача 12 грудня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву. 17 грудня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшло доповнення до відзиву.
В наданому до суду відзиві та доповненні зазначено, що відповідно до ст. 15 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним- одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичні перевірки на місця роздрібної торгівлі пальним та встановлено факт роздрібної торгівлі пальним без ліцензії, чим порушено ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та викладено обставини в таких актах перевірки:
- акт перевірки про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 02.09.2019 №0395/04/36/14/РРО/20233516, на підставі якого винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 19.09.2019 року №0000010/04-36-05-10/20233516;
- акт перевірки про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 02.09.2019 №0394/0436/14/РРО/20233516, на підставі якого винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 19.09.2019 року №0000012/04-36-05-10/20233516.
Відповідальність за вищезазначене порушення передбачене ст. 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», яким встановлена штрафна санкція за порушення ст.15 цього Закону у розмірі 250000,00 грн.
Представник позивача просив позовні вимоги задоволити, надав пояснення аналогічні доводам зазначеним в позові.
Представник позивача проти задоволення позовних вимог заперечував.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Метан» зареєстровано як юридична особа 20.10.1993 року, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
На підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 29.08.2019 №5121 складено направлення на перевірку від 29.08.2019 року №5992, №5994.
За результатами фактичної перевірки перевіряючими особами складено акт 02.09.2019 №0395/04/36/14/РРО/20233516.
На підставі врученого на місці перевірки акту перевірки та згідно з п.868 ст 86 ПК України винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 19.09.2019 року №0000012/04-36-05-10/20233516.
На підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 29.08.2019 №5128 складено направлення на перевірку від 29.08.2019 року №5997, 5999.
За результатами фактичної перевірки перевіряючими особами складено акт від 02.09.2019 №0394/0436/14/РРО/20233516.
На підставі врученого на місці перевірки акту перевірки та згідно з п.86.8 ст. 86 ПКУ винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 19.09.2019 року №0000010/04-36-05-10/20233516.
Перевіряючи правомірність прийняття податковим органом оскаржуваних рішень про застосування фінансових санкцій по справі, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон №481/95-ВР).
Статтею 1 Закону № 481/95-ВР розкрито, серед інших, наступні поняття: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;
Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.
Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі.
Порядок роздрібної торгівлі пальним встановлено ст. 15 Закону № 481/95-ВР.
Так, роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (роздрібна торгівля пальним).
Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Відомості про наявність у ТОВ «Фірма «Метан» вказаних ліцензій містяться і у Єдиному державному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.
Таким чином, на момент проведення фактичної перевірки позивач мав діючу ліцензію на роздрібну торгівлю пальним за вказаними адресами, а відомості, які містяться в актах за результатами фактичних перевірок є такими, що не відповідають дійсності.
Крім того, як визначено п.5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (з наступними змінами та доповненнями, далі - Порядок №790), підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.
Відповідно до пп. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.3 п.75.1 ст.75 визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України, згідно п.п.80.2.5. п.80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Відповідно до ч.2 п.81.1. ст.81 Податкового кодексу посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Одним з обов`язкових реквізитів наказу про проведення перевірки є період діяльності, який буде перевірятися. Однак, зі змісту наказів №5121, №5118 неможливо встановити період, який підлягає перевірці відповідачем.
В матеріалах справи відсутні докази про здійснення роздрібної реалізації пального без наявності ліцензії станом на день проведення фактичних перевірок, а також в наказах на проведення фактичних перевірок відсутні посилання на період діяльності, що буде перевірятися.
При цьому, судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи позивача судом не приймаються до уваги, як і доводи відповідача про долучення до матеріалів справи доказів роботи позивача без ліцензії за період діяльності останнього до перевірки, оскільки не стосуються обставин справи.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання цих вимог відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятті спірного рішення, водночас, доводи позивача знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи і не були спростовані контролюючим органом.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовна заява підлягає задоволенню та рішення про застосування фінансових санкцій № 0000010/4-36-05-10/20233516 та № 0000012/4-36-05-10/20233516 від 19 вересня 2019 року підлягають скасуванню.
Керуючись ст. ст.ст.241-246, 255, 295, 297 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 грудня 2019 року.

Суддя С.В. Ніколайчук