Справа № 320/5469/19
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року № 320/5469/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про визнання протиправними та скасування постанов,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом до Приватного виконавця Виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича , в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови, прийняті в межах виконавчого провадження № 60081486:

- від 17.09.2019 про відкриття виконавчого провадження;

- від 17.09.2019 про стягнення з боржника основної винагороди;

- від 17.09.2019 про арешт майна боржника;

- від 17.09.2019 про арешт коштів боржника;

- від 18.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника на будинок та земельну ділянку;

- від 18.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника на нежиле приміщення.

На обґрунтування заяви позивачем зазначено, що відповідачем протиправно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 357/15976/15ц, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, оскільки було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а оскільки виконавче провадження відкрито протиправно, то всі послідуючі постанови також є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності.

На підставі ст.ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 17.05.2019 видано виконавчий лист № 357/15976/15-ц.

На даному виконавчому листі міститься запис державного виконавця Білоцерківського міськрайонного віддіду ДВС ГТУЮ у Київській області Бібаєва В.В. від 18.01.2019 про повернення виконавчого документа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» 16.09.2019 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2017 № 357/15976/15-ц.

Відповідачем 17.09.2019 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 60081486.

У пункті 3 даної постанови зазначено: стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 18433, 58 грн.

Боржником у даній постанові вказано ОСОБА_1 .

Дана постанова направлена позивачу листом від 17.09.2019 № 439.

Відповідачем 17.09.2019 прийнято постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника.

Зазначені постанови направлені позивачу листами від 17.09.2019 № 441, № 442 та № 443.

Відповідачем 18.09.2019 прийнято постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника на будинок та земельну ділянку та про опис та арешт майна (коштів) боржника на нежиле приміщення, які направлені позивачу листами від 18.09.2019 № 473 та № 474.

Позивачем оскаржувані постанови отримані 20.09.2019 та 21.09.2019 року.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними постановами, зазначив, що строк пред`явлення виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від від 17.07.2017 № 357/15976/15-ц закінчився 17.05.2019, при цьому відповідачем відкрито виконавче провадження за зазначеним виконавчим листом 18.09.2019, тобто після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як слідує з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2019 № 60081486 прийнята відповідачем на виконання виконавчого листа № 357/15976/15-ц, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі за позовом Публічного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Постанови відповідача від 17.09.2019 про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника та від 18.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника на будинок та земельну ділянку, про опис та арешт майна (коштів) боржника на нежиле приміщення прийняті у процесі виконання виконавчого провадження № 60081486.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування постанов:

- від 17.09.2019 про відкриття виконавчого провадження;

- від 17.09.2019 про арешт майна боржника;

- від 17.09.2019 про арешт коштів боржника;

- від 18.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника на будинок та земельну ділянку;

- від 18.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника на нежиле приміщення не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження в цій частині позовних вимог та роз`яснити, що позивач має право звернутися з даними позовними вимогами до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 17.09.2019 про стягнення з боржника основної винагороди, то вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, приватний виконавець нараховує основну винагороду із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому приватний виконавець зобов`язаний нараховувати основну винагороду щомісяця у розмірі, визначеному частиною третьою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення основної винагороди за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься приватним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про її нарахування.

Угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця.

За погодженням із стягувачем додаткова винагорода приватного виконавця може бути сплачена протягом усього строку здійснення виконавчого провадження повністю або частково.

Приватному виконавцю забороняється укладати угоди з метою зміни розміру основної винагороди.

Солідарні боржники несуть солідарний обов`язок із сплати основної винагороди.

Розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України.

З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України.

Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.

Також суд звертає увагу, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. від 14.11.20196 у ВП № 60081486 виконавчий лист № 357/15976/15-ц, виданий 17.07.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, повернутий стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 238- 239,242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Закрити провадження в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця Виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, прийнятих в межах виконавчого провадження № 60081486:

- від 17.09.2019 про відкриття виконавчого провадження;

- від 17.09.2019 про арешт майна боржника;

- від 17.09.2019 про арешт коштів боржника;

- від 18.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника на будинок та земельну ділянку;

- від 18.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника на нежиле приміщення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.