Справа № 540/1552/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1552/19
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів Єщенка О.В., Танасогло Т.М.,

за участю секретаря Пономарьової Н.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 04.02.2019 р. № Ф-6388-23.

В обґрунтування позову зазначалось, що оскаржувана вимога прийнята відповідачем з порушенням строків, визначених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Інструкції № 449 від 20.04.2015 р.. На думку позивача, органом доходів і зборів порушено строки обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, який мав би бути зроблений в кінці календарного місяця (кварталу), що свідчить про порушення відповідачем процедури її прийняття. Крім того, ОСОБА_1 посилається на положення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що недоїмка зі сплати єдиного внеску позивачем є наслідком неналежного виконання останнього обов`язків відповідно до приписів Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій зазначено, що рішення окружного суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції, прийнято в основу рішення доводи відповідача про те, що останній, вимогу про сплату боргу (недоїмки) сформував вчасно протягом 15 робочих днів, що настали за календарним місяцем, у якому зросла сума недоїмки. Однак, таке твердження відповідача не спростовує суті позовних вимог, оскільки позовні вимоги базувались на тому, що контролюючий орган саме не надіслав, (вручив) вимогу.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом встановлено, що позивач у період з 11.02.2005 р. по 19.01.2018 р. був зареєстрований як фізична особа - підприємець, а з 19.05.2014 року перебуває на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, основний вид діяльності за КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування, що підтверджується ідентифікаційними даними позивача, наданими відповідачем.

Згідно витягу з Інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 "Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність" станом на 31.01.2019 року обліковується заборгованість в сумі 22121,49 грн.

04 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано та направлено на адресу позивача вимогу № Ф-6388-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31 січня 2019 року в розмірі 22121,49 грн., згідно якої недоїмка складає 22121,49 грн.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон України № 2464-VI).

Відповідно до вимог статті 1 Закону України № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із пунктами 4, 5 частини 1 статті 4 Закону України № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Абзацами 1, 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України № 2464-VI передбачено, що для платників, зазначених в пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

В разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI встановлено, для платників, зазначених в пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону України №2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені в пунктах 4, 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Відповідно до абзацу 4 частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI, періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених в пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. В разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 6 Закону України №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із частиною 4 статті 25 Закону України №2464-VI, орган доходів і зборів в порядку, за формою та в строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція).

Абзацом 2 пункту 2 розділу VI Інструкції встановлено, що в разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та не сплачених сум єдиного внеску, такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, які зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), застосовує до такого платника штрафні санкції. Відповідно до абзаців 1-4 пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Зі змісту абзацу 6 пункту 3 розділу VI Інструкції вбачається, що орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення. Відповідно до абзацу 11 пункту 3 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою відповідно до додатку 6 (для юридичної особи) або за формою відповідно до додатку 7 (для фізичної особи) (абз.1 п. 4 розд. VI Інструкції).

Таким чином, згідно з вимогами Закону України № 2464-VI та Інструкції на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як установлено матеріалами справи, згідно з Інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 "Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність", 21 січня 2019 року відображено операцію про збільшення суми недоїмки позивача, внаслідок чого сума заборгованості станом на 31.01.2019 року становить 22121,49 грн.

При цьому, слід зазначити, що позивачем фактично не заперечується наявність самого боргу (недоїмки).

В обґрунтування своєї позиції, позивач в апеляційній скарзі зазначає про бездіяльність відповідача, що виразилась в порушенні строків надсилання (вручення) останньому вимоги по сплаті єдиного соціального внеску, що призвело до порушення контролюючим органом процедури, яка передує прийняттю цієї вимоги.

Проте, за змістом абз. 3 п. 3 розділу VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Матеріалами справи встановлено, що оскаржена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6388-23 сформована контролюючим органом 04.02.2019 року, тобто протягом 15 робочих днів, що настали за календарним місяцем, у якому зросла сума недоїмки зі сплати єдиного внеску, що узгоджується з приписами пункту 3 розділу VI Інструкції.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що відповідачем на адресу позивача не направлялась вимога про сплату боргу (недоїмки), у зв`язку з чим вимога сформована протиправно, є недоречними, оскільки Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" обов`язок щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску покладено сама на платника податку, тобто на позивача.

Посилання позивача на наведену вище обставину дає апеляційному суду підстави дійти висновку про ухилення ОСОБА_1 від відповідальності покрадених на нього названим вище Законом України № 2464-VI.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на практику Європейського Суду з прав людини у рішеннях у справах "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", "Іммобільяре Саффі" проти Італії", "East/West Alliance Limited" проти України", "Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії" тощо, свідчать про помилкове та вибіркове тлумачення застосування конвенційних принципів та практики Європейського Суду з прав людини.

Правовідносини у даній справі виникли внаслідок того, що відповідачем сформовано та направлено на адресу позивача вимогу, виходячи з того, що у ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску, яка визначена законом для усіх без виключень суб`єктів звернення.

На думку колегії суддів, спірні відносини у даній справі не охоплюються сферою дії статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення права позивача на мирне володіння майном із посиланням на висновки ЄСПЛ викладені у наведених вище рішеннях які наводяться ОСОБА_1 , є безпідставними.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , є правильним.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. В них також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки в суді першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Згідно ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування вимоги - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Повний текст постанови суду складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.