Справа № 815/5340/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 815/5340/17

адміністративне провадження № К/9901/54077/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 815/5340/17

за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду (склад колегії суддів: Гусев О. Г., Аракелян М. М., Потоцька Н. В.) від 15 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Стас Л. В., Косцова І. П., Турецька І. О.) від 31 травня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 26 червня 2017 року № 2018/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (керуючого санацією, розпорядника майна, ліквідатора) № 87 від 08 лютого2013 року, видане ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного реєстру арбітражних керуючих України запис про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що у контролюючого органу відсутні підстави для проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 ; відповідачем порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. Крім цього, позивач зазначив, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення не враховано ступінь вини позивача та тяжкість вчиненого ним проступку.

3. 06 грудня 2017 року Одеським окружним адміністративним судом у судовому засіданні залучено в якості третьої особи Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області.

4. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства юстиції України від 26 червня 2017 року № 2018/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 87 від 08 лютого 2013 року, виданого ОСОБА_1

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн.

5. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року частково задоволено апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року, зазначивши, що підстави для часткового задоволення позовних вимог викладені в мотивувальній частині даної постанови.

В іншій частині рішення суду - залишено без змін.

6. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 19 червня 2018 року Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

7. Ухвалою Верховного Суду (склад колегії суддів: Бучик А. Ю., Мороз Л. Л., Стародуб О. П.) від 25 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та установлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

8. 18 липня 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якому позивач просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

9. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 2163/0/78-19 від 18 грудня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з постановленням Верховним Судом 16 грудня 2019 року ухвали про відведення судді-доповідача Бучик А. Ю., суддів Мороз Л. Л., Стародуба О. П. від розгляду матеріалів касаційного провадження у цій справі,

10. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 грудня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

11. Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2019 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі наказу Міністерства юстиції України від 25 січня 2013 року № 175/5 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 08 лютого 2013 року № 87.

13. На підставі доручення Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 26 грудня 2016 року, останнім було призначено та проведено з 11 січня 2017 року по 13 січня 2017 року позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1

14. За результатами вищевказаної перевірки Головним територіальним управлінням юстиції у Миколаївській області складено Довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 13 січня 2017 року № 59 та складено Акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 24 січня 2017 року № 59.

15. 26 січня 2017 року Головним територіальним управлінням юстиції у Миколаївській області було видано Розпорядження № 59 про усунення порушень, які підлягають усуненню, шляхом внесення до 24 лютого 2017 року до Єдиного реєстру підприємств по справі про банкрутство форм подання інформації № 2, 3, 4 за період з січня по листопад 2016 року, а також будо винесено Припис № 59 від 26 січня 2017 року про недопущення повторних порушень.

16. На підставі Доручення № 6 від 16 березня 2017 року Головним територіальним управлінням юстиції у Миколаївській області, було призначено та проведено з 03 квітня 2017 року по 05 квітня 2017 року позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 Предметом позапланової невиїзної перевірки визначено виконання Розпорядження № 59 від 26 січня 2017 року.

17. Повідомленням Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про проведення позапланової невиїзної перевірки 16 березня 2017 року № 5-38/1241 арбітражного керуючого ОСОБА_1 поінформовано про проведення перевірки у період з 03 квітня 2017 року по 05 квітня 2017 року.

18. За результатами проведеної перевірки складено Довідку від 05 квітня 2017 року № 6 про результати позапланової невиїзної перевірки виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 . розпорядження про усунення порушень від 26 січня 2017 року № 59 (Довідка № 59) та Акт від 14 квітня 2017 року № 6 позапланової невиїзної перевірки, відповідно до яких, перевіркою було встановлено порушення позивачем абз. 2 розділу ІІ Порядку подання арбітражним керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) обов`язкових відомостей (інформації), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 січня 2013 року № 130/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 січня 2013 року № 148/22680 ; пункту 1.9 розділу І Положення про Єдиний реєстр підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15 вересня 2011 року № 3018/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2011 року за № 1106/19844.

19. На підставі встановлених в ході перевірки порушень, Головним територіальним управлінням юстиції у Миколаївській області було складено Пропозицію № 5-02/1241 від 19 квітня 2017 року та матеріали позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , які направлено на адресу Міністерства Юстиції України щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

20. 01 червня 2017 року відбулося засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, за наслідками якого комісією було прийнято рішення про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

21. 26 червня 2017 року Міністерством юстиції України видано Наказ № 2018/5, відповідно до якого на підставі Подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 01 червня 2017 року № 718 та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 01 червня 2017 року № 60/06/17, було анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 87 від 08 лютого 2013 року, видане ОСОБА_1 .

22. Вважаючи спірний наказ незаконними та необґрунтованими, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

23. Суд першої інстанції, частково задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що ч. 1 ст. 109 Закону № 2343-ХІІ передбачено вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до арбітражного керуючого, однак, відповідачем був застосований до позивача вид дисциплінарного стягнення не передбачений чинним законодавством, а саме: анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 87 від 08 лютого 2013 року. Крім цього, ані в рішенні Дисциплінарної комісії, ані в наказі Міністерства юстиції України № 2008/5 від 26 червня 2017 року, не зазначено, який саме з виявлених комісією недоліків в роботі позивача, по своїй суті є грубим порушенням законодавства під час виконання його повноважень, що призвело до грубого порушення ним прав та законних інтересів боржника та кредиторів.

24. Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанцій в частині мотивів часткового задоволення позовних вимог виходив з того, що відповідач обґрунтовано мав підстави для призначення та проведення позапланової перевірки діяльності позивача на підставі неподання ним у встановлений строк документів обов`язкової звітності згідно з абз. 5 п. 2.6 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5.

25. Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач всупереч п. 6.11 Порядку контролю, арбітражним керуючим ОСОБА_1 не усунуто порушення у строки встановлені Розпорядженням № 59, яке винесено Головним територіальним управлінням юстиції у Миколаївській області. Проте, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанцій, що вина позивача по факту невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру підприємств спростовується доказами наявними у матеріалах цієї справи та обставинами, встановленими судами під час розгляду цієї справи.

26. Відтак, суди дійшли висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у межах спірних відносин не доведено наявності правових підстав для застосування до позивача найсуворішого виду стягнення - позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оскільки не обґрунтовано вчинення позивачем саме грубого порушення законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

27. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

28. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій надали неправильну правову оцінку обставинам справи, внаслідок чого зробили хибний висновок про відсутність факту вчинення позивачем порушень. Оспорюваний наказ Міністерства юстиції України є обґрунтованим і винесений відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

29. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

30. Вимоги до арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) його права та обов`язки, процедура підтвердження права на здійснення такої діяльності, отримання такого права, контроль за діяльністю арбітражних керуючих, види відповідальності та інші питання, пов`язані з діяльністю арбітражних керуючих визначені положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 2343-ХІІ).

31. У розумінні ст. 1 зазначеного Закону арбітражним керуючим є фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

32. Відповідно до ч. 3 ст. 98 Закону № 2343-XII під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

33. Згідно ч. 1, 2 ст. 106 Закону № 2343-XII планові перевірки здійснюються за певний період не частіше одного разу на два роки за місцезнаходженням державного органу з питань банкрутства або суб`єкта, щодо якого арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) здійснює свої повноваження, або у приміщенні, де знаходиться контора (офіс) арбітражного керуючого, з обов`язковим повідомленням арбітражного керуючого про час і місце проведення перевірки. Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний надавати особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості, документи для огляду та їх копії для залучення до матеріалів перевірки. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями фізичної чи юридичної особи.

Позапланові виїзні та невиїзні перевірки здійснюються за зверненнями громадян чи юридичних осіб, якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Для проведення невиїзної перевірки державний орган з питань банкрутства надсилає арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений в запиті строк арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) надсилає державному органу з питань банкрутства вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

34. Частинами 2 - 5 ст. 107 Закону № 2343-XII визначено, що арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

35. Відповідно до ч. 1, 4, 6 ст. 108 Закону № 2343-XII дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики.

Дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень.

Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

36. Згідно ч. 1, 2 ст. 109 Закону № 2343-XII Дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

37. За змістом ч. 5 ст. 113 Закону № 2343-XII Рішення державного органу з питань банкрутства про позбавлення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) може бути оскаржено арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дію.

38. На виконання ст. 106 Закону № 2343-XII розроблено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Порядок № 1284/5).

39. Відповідно до пункту 7.1 Порядку підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є: встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей; вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю; відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки; грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства України, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

40. Протягом п`яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом Мін`юсту від органу контролю пропозиції структурний підрозділ Мін`юсту готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома. Подання повинно містити висновок структурного підрозділу Мін`юсту щодо відповідності висновків акта перевірки законодавству з питань банкрутства. До подання додається пропозиція органу контролю з усіма додатками (пункт 7.2. Положення).

41. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому (пункт 7.6. Положення). Позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є найсуворішим заходом дисциплінарного впливу (пункт 7.4. Порядку).

42. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для застосування до арбітражного керуючого заходів дисциплінарного впливу є вчинення ним дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконання або неналежне виконанні своїх обов`язків. Для притягнення арбітражного керуючого до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований факт порушення, вина повністю арбітражного керуючого доведена, встановлені обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому. Відсутність наведених складових є підставою для визнання рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до дисциплінарної відповідальності невмотивованим та необґрунтованим.

43. Отже, вирішуючи спори щодо законності рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), суди мають з`ясувати чи мали місце обставини, на які посилається контролюючий орган, якими доказами вони підтверджені та наявність вини арбітражного керуючого у виявлених порушеннях. У разі прийняття Дисциплінарною комісією такого рішення, комісія має зазначити обставини, порушення та мотиви, за яких контролюючий орган дійшов висновку про необхідність застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення.

44. Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що наказ відповідача про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого виданий за відсутності правових підстав, оскільки під час проведення планової перевірки діяльності арбітражного керуючого суди встановили, що контролюючим органом не надано оцінки усім документам та обставинам, які надавалися позивачем, а в акті не зазначено підстави їх неврахування.

45. Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно розпорядження про усунення порушень від 26 січня 2017 року № 59 арбітражного керуючого ОСОБА_1 зобов`язано усунути такі порушення та виконати вимоги:

- абзацу 2 розділу II Порядку подання арбітражними керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) обов`язкових відомостей (інформації), згідно якого арбітражний керуючий зобов`язаний підписувати форми подання інформації електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) та направляти підписані форми до Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство;

- пункту 1.9 розділу І Положення про Єдиний реєстр підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15 вересня 2011 року № 3018/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2011 року за № 1106/19844 (із змінами) (далі - Положення), відповідно до якого відомості до Єдиного реєстру підприємств вносяться арбітражними керуючими шляхом подання через он-лайн систему електронної звітності арбітражних керуючих відомостей, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за формами та у порядку, визначеними Міністерством юстиції України.

Арбітражному керуючому ОСОБА_1 надано термін до 24 лютого 2017 року усунути вищезазначені порушення.

45.1 20 лютого 2017 року до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшло клопотання № 01-20/33 від 14 лютого 2017 року, яким арбітражний керуючий ОСОБА_1 просив продовжити строк виконання Розпорядження про усунення порушень № 59 від 26 січня 2017 року строком на 1 місяць, у зв`язку зі зверненням арбітражного керуючого ОСОБА_1 до відповідних відокремлених пунктів реєстрації користувачів у м. Одеса.

45.2 Розглянувши зазначене клопотання, Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області не знайшло доказів вжиття заходів щодо звернення ОСОБА_1 до відповідних відокремлених пунктів реєстрації користувачів АЦСК інформаційно-довідкового департаменту ДФС в м. Одесі; доказів запису на прийом до вищезазначених пунктів реєстрації користувачів для усунення технічних причин збоїв в роботі он-лайн системи тощо, а тому було відмолено на підставі абзацу 2 пункту 6.10 розділу IV Порядку контролю.

45.3 Для підтвердження виконання вказаного Розпорядження на адресу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 03 квітня 2017 року надійшли пояснення арбітражного керуючого від 31 березня 2017 року № 01-20/51 до позапланової невиїзної перевірки.

45.4 Так, арбітражним керуючим ОСОБА_1 до перевірки надані пояснення, в яких зазначено, що причиною невнесення форм подання інформації до Єдиного реєстру підприємств стали невідомі технічні причини. Також, комісії подано лист арбітражного керуючого від 03 червня 2016 року за вих. № 01-20/75 адресований до Міністерства юстиції України з повідомленням, в якому зазначено, що у зв`язку з невідомими технічними причинами протягом останніх місяців не вдається внести необхідні форми звітності по підприємствам-боржникам до реєстру електронної звітності арбітражних керуючих та проханням надати роз`яснення, яким чином подавати відповідну звітність, якщо зазначені технічні причини не вдасться усунути до наступного звітного періоду.

45.5 На що 25 липня 2016 року за вих. № 1148/18696-0-3316/9.4 Міністерством юстиції України надано відповідь з рекомендаціями звернутися до адміністратора Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, державного підприємства «Національні інформаційні системи» у телефонному режимі та письмовим повідомленням з описом проблеми на електронну адресу державного підприємства «Національні інформаційні системи», долучивши скріншот помилки системи.

45.6 Досліджуючи пояснення арбітражного керуючого ОСОБА_1, комісія не знайшла жодного підтвердження щодо звернення останнього до організатора Єдиного реєстру Державного підприємства «Національні інформаційні системи». До перевірки не надано письмових звернень і відповідей, електронних звернень та електронних відповідей ДП «НАІС». Відтак, за результатом розгляду письмових пояснень та вивчення копій документів, комісія під час проведення перевірки дійшла висновку, що арбітражним керуючим ОСОБА_1 протягом 2016 року вжито недостатньо заходів щодо своєчасного внесення форм подання інформації до Єдиного реєстру підприємств та не надано жодних доказів існування технічних проблем на протязі тривалого періоду, якщо такі технічні проблеми мали місце, відсутні докази, що їх причина не залежала від арбітражного керуючого та він не мав змоги виправити її в розумні строки.

45.7 З пояснень ОСОБА_1 слідує, що у строк наданий на виконання Розпорядження № 59 від 26 січня 2017 року він звернувся до усіх компетентних органів, які здійснюють технічне забезпечення та обслуговування роботи програми СЕЗАК, а саме акредитованого центру сертифікації ключів інформаційно-довідкового департаменту ДФС, відокремленого пункту реєстрації користувачів в м. Одесі та ДП «Національні інформаційні системи», втім незважаючи на виконання усіх рекомендацій та інструкцій даних органів, зазначені технічні проблеми усунуті не були та подібні факти технічного збою у роботі арбітражних керуючих є не поодинокі.

45.8 Під час розгляду цієї справи, суди попередніх на підставі поданих доказів та пояснень учасників справи встановили, що ОСОБА_1 дійсно здійснював певні дії щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру підприємств, щодо яких було порушено провадження у справі про банкрутство № 2/250/09 по ТОВ ПКМ «ПРГ» та підтверджується численними скріншотами веб-сторінок програми СЕЗАК, листом ОСОБА_1 до Міністерства Юстиції України, роздруківкою телефонних розмов зі службою технічної підтримки акредитованого центру сертифікації ключів інформаційно-довідкового департаменту ДФС, інформацією щодо повторного отримання нового пакету електронних ключів та сертифікатів. Також, зазначені обставини судами встановлено на підставі рекомендаційних листів Міністерства Юстиції України щодо усунення проблем з доступом до системи електронної звітності арбітражних керуючих, адресовані Головним територіальним управлінням юстиції в областях та у м. Києві, зважаючи на непоодинокі звернення арбітражних керуючих, що свідчить про існування проблеми в межах всієї України.

45.9 Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність вини позивача щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру підприємств, щодо яких було порушено провадження у справі про банкрутство № 2/250/09 по ТОВ ПКМ «ПРГ».

46. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що наявність об`єктивних причин неможливості виконати Розпорядження Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 59 від 26 січня 2017 року про усунення порушень не може зумовлювати настання негативних наслідків для особи, якій таке розпорядження адресоване. Крім цього, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у відведений для виконання Розпорядження строк, а також після спливу такого строку вчиняв дії направлені на усунення виявлених порушень з одночасним інформуванням про такі дії ініціатора Розпорядження.

47. Отже, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у межах спірних відносин не доведено наявності правових підстав для застосування до позивача найсуворішого виду стягнення - позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оскільки не обґрунтовано вчинення позивачем саме грубого порушення законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута) та, як наслідок, не доведено правомірності прийняття спірного наказу, яким анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

48. Крім цього, колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

49. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Росії», «Нєлюбін проти Росії»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

50. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

51. Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваних судових рішень, та їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.

52. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про часткове задоволення позовних вимог.

53. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

54. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

55. Оскільки Суд залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі № 815/5340/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов