Справа № 161/14620/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12830/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року у справі №161/14320/19 (головуючий суддя Черняк В.В., м. Луцьк) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ №1462479 від 28.08.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Рішенням від 24 жовтня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції протиправно взяв до уваги в якості належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення відео з нагрудної камери та відео з відеореєстратора, встановленого у транспортному засобі, оскільки оскаржувана постанов не містить посилань на технічний засіб, яким зафіксоване таке порушення.

Крім того, відеореєстратор, на який покликається суд першої інстанції, не зареєстрований в УПП у Волинській області та жодного доказу та витягу з Журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації не додано, оскільки це особистий відеореєстратор одного з працівників поліції.

Апелянт також зазначає, що з наданого відео неможливо встановити ні марку машини, ні номерного знака. З відео також видно, що автомобіль зник з поля зору та поліція вже під`їхала до припаркованого автомобіля.

У зв`язку з викладеними доводами вважає надані будь-які відеозаписи УПП у Волинській області неналежними і недопустимими доказами, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ряді постанов у аналогічних справах.

З огляду на вказане, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Управління патрульної поліції у Волинській області не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 28 серпня 2019 року поліцейським роти №2 батальйону УПП у Волинській області Романюком Тарасом Святославовичем складена постанова про накладання адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1462479. В постанові вказано, що 28 серпня 2019 року о 03:09 ОСОБА_1 у м. Луцьку, керуючи транспортним засобом Lexus GS300, АС6787ВТ, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України. Такі дії кваліфіковані як порушення ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Вказану постанову позивач отримав того ж дня наручно.

Вважаючи вказану вище постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач виконав вимоги щодо надання доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому рішення суб`єкта владних повноважень не підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що оскаржена постанова серії ЕАВ №1462479 від 28.08.2019 не містить вказівки про долучення відеозапису як доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також технічного засобу, яким здійснено фіксацію, а тому така постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, обґрунтованими є доводи апелянта, що надане відповідачем відео з нагрудної камери та відео реєстратора зі службового автомобіля, на які відповідач та суд покликалися як на порушення ПДР, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2019 року у справі № 524/5536/17.

Інші докази наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні, а позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1462479 від 28.08.2019, не ґрунтується на належних доказах, оскільки не зазначення у постанові технічного засобу, яким здійснено фото або відео фіксацію, виключає можливість прийняття його у якості належного доказу в справі про адміністративне правопорушення, а тому оскаржувана постанова є незаконною.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми процесуального права, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року у справі №161/14320/19 та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1462479 від 28.08.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн й закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 24.12.2019.