Справа № 560/3008/19
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3008/19
РІШЕННЯ

іменем України

19 грудня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участю:секретаря судового засідання Голуб О.Р. представника позивача: Діденко Т.В., представників відповідача: Калужської Н.О., Блажко Н.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить суд:

визнати протиправним та скасувати прийняте ГУ ДФС у Хмельницькій області рішення № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 26956,83 грн.;

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29 серпня 2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у сумі 180 942,44 грн.;

визнати протиправним та скасувати прийняте ГУ ДФС у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення форми "ПС" №3 від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн.;

визнати протиправним та скасувати прийняте ГУ ДФС у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення форми "Р" №3 від 12 липня 2019 року про визначення податкових зобов`язань в розмірі 148060,02 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 74030,02 грн.;

визнати протиправним та скасувати прийняте ГУ ДФС у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 12 липня 2019 року про визначення податкових зобов`язань в розмірі 12338,33 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 6169,18 грн.;

визнати протиправним та скасувати прийняте ГУ ДФС у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн.;

визнати протиправним та скасувати прийняте ГУ ДФС у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн.;

стягнути з бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Хмельницькій області суму сплаченого судового збору у розмірі 4 496,87 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 01 лютого 2019 року №256 "Про проведення документальної планової перевірки" проводилася перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року.

За результатами проведення перевірки було складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року №0469/22-01-13-03/ від 19 червня 2019 року.

Позивач також вказує, що на підставі Акта перевірки відповідачем було прийнято: рішення № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 26956,83 грн., вимогу №Ф- від 12 липня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 180942,44 грн., податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн., податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 12 липня 2019 року про визначення податкових зобов`язань в розмірі 148060,02 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 74030,02 грн., податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 12 липня 2019 року про визначення податкових зобов`язань в розмірі 12338,33 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 6169,18 грн., податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн., податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн..

ФОП ОСОБА_1 24 липня 2019 року оскаржив до Державної фіскальної служби прийняті ГУ ДФС у Хмельницькій області вищезазначені податкові повідомлення - рішення (вимоги, рішення). За результатами розгляду скарги контролюючим органом вищого рівня були прийнято наступні рішення: Рішення ДФС України від 27 серпня 2019 року за №41152/6/99-99-11-05-02-25, відповідно до якого скасовано вимогу про сплату єдиного внеску №Ф- від 12 липня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 180942,44 грн., як таку що винесено не за встановленою формою Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449.

Рішення ДПС України від 23 вересня 2019 року за №2866/6/99-00-08-05-04, відповідно до якого скаргу залишено без задоволення в частині прийнятих ГУ ДФС у Хмельницькій області податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, № від 12 липня 2019 року.

Позивач не погоджується із висновками Акта перевірки, та прийнятими на їх основі вищезазначеними рішеннями (вимогами) контролюючого органу, вважає їх такими, що прийняті на підставі суб`єктивних та безпідставних тверджень посадових осіб контролюючого органу, які суперечать нормам чинного законодавства України в цілому та Податкового кодексу України зокрема, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

15 жовтня 2019 року представником Головного управління ДПС у Хмельницькій області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області на підставі ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України, проведено планову виїзну документальну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року. За результатом проведеної перевірки складено Акт №0469/22-01 -13-03/ від 19 червня 2019 року відповідно до якого виявлено ряд порушень податкового законодавства з боку позивача.

За результатами проведеної перевірки та на підставі виявлених порушень, відповідачем прийнято оскаржені податкові повідомлення - рішення від 12 липня 2019 року №, №, №, №, №, Рішення №, які відповідач вважає правомірними і такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, тому просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

25 листопада 2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив в якій зазначено, що позивач не погоджується із доводами відповідача наведеними у відзиві на позовну заяву та вважає їх безпідставними у зв`язку із чим просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

05 грудня 2019 року, представником відповідача також було надано заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач надає додаткові обґрунтування з приводу наведених представником позивача доводів у відповіді на відзив та зазначає, що підтримує позицію викладену у відзиві на позов і просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою проголошеною у судовому засіданні 12 грудня 2019 року, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представники відповідача заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог, вказували на правомірність дій відповідача та просили відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа - підприємець та перебуває на обліку як платник податків в Новоушицькому відділенні Кам`янець - Подільської ОДПІ з 17 вересня 1998 року за № 529 та являється платником податку на додану вартість, податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску.

Позивач здійснює свою діяльність на загальній системі оподаткування у відповідності до вимог статті 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до реєстраційних документів платника встановлено, що позивач обрав наступні види господарської діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту. В господарській діяльності позивач використовує легковий, вантажні автомобілі та інші транспортні засоби, що належать фізичній особі на праві власності.

Посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області на підставі ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України, проведено планову виїзну документальну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року.

За результатом проведеної перевірки складено Акт №0469/22-01 -13-03/ від 19 червня 2019 року.

Відповідно до висновку акта перевірки встановлено порушення вимог:

- п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, п.п. 177.4.1, 177.4.5, 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України ФОП ОСОБА_1 , що призвело до заниження чистого оподаткованого доходу в сумі 822555,64 грн. в тому числі за 2017 рік в сумі 402844,48 грн., за 2018 рік в сумі 419711,16 грн., у зв`язку із чим занижено податкове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб всього на суму 148060,02 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 72512,01 грн., за 2018 рік в сумі 75548,01 грн.

- пункту 2, частини 1, ст.7, частини 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI, фізичною особою у зв`язку із заниженням чистого оподаткованого доходу за перевіряємий період, який також є об`єктом оподаткування і єдиного внеску, позивачем занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування всього на суму 180942,44 грн., у тому й числі за 2017 рік в сумі 88625,79 грн., за 2018 рік в сумі 92316,66 грн.

- пп. 1.2, 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, п.п. 177.4.1, 177.4.5, 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України у зв`язку із заниженням чистого оподаткованого доходу, який є об`єктом оподаткування військового збору позивачем занижено грошові зобов`язання по військовому збору в сумі 12338,33 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 6042,67 грн., за 2018 рік в сумі 6295,67 грн.

- п. 3.2 - п. 3.6 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4, зареєстрованого в Мін`юсті України 30 січня 2015 року №111/26556 та підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України, за період 2017-2018 роки не у повному обсязі подані розрахунки за формою 1-ДФ, а саме: не відображено суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 157 ознакою доходу (дохід, виплачений самозайнятій особі).

- пункту 63.3 статті 63, пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України, п. 8.4 р. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року №462), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 року за №503/25280, не подано до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП.

- п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, платником не надано в повному обсязі документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності до перевірки.

На підставі встановлених порушень за результатами проведеної перевірки відповідач прийняв оскаржені податкові повідомлення-рішення від 12 липня 2019 року, а саме:

- форми "ПС" №, яким застосовано штрафні санкції в сумі 510,00 грн. у відповідності до пункту 121.1 статті 121 ПК України;

- форми "ПС" №, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн. у відповідності до пункту 119.2 статті 119 ПК України;

- форми "ПС" №, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 170 грн. у відповідності до пункту 117.1 статті 117 ПК України;

- форми "Р" №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 222090,04 грн. (в т. ч. за податковими зобов`язаннями - в сумі 148060,02 грн., штрафні санкції - в сумі 74030,02 грн.);

- форми "Р" №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 18507,51 грн. (в т. ч. за податковими зобов`язаннями - в сумі 12338,33 грн., штрафні санкції - в сумі 6169,18 грн.);

- Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 180942,44 грн.

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29 серпня 2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 180942,44 грн.

24 липня 2019 року позивач оскаржив до Державної фіскальної служби прийняті ГУ ДФС у Хмельницькій області вищезазначені податкові повідомлення - рішення (вимоги, рішення).

За результатами розгляду скарги контролюючим органом вищого рівня були прийнято наступні рішення: Рішення ДФС України від 27 серпня 2019 року за №41152/6/99-99-11-05-02-25, відповідно до якого скасовано вимогу про сплату єдиного внеску №Ф- від 12 липня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 180942,44 грн., як таку що винесено не за встановленою формою Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449.

Рішення ДПС України від 23 вересня 2019 року за №2866/6/99-00-08-05-04, відповідно до якого скаргу залишено без задоволення в частині прийнятих ГУ ДФС у Хмельницькій області податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, № від 12 липня 2019 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Так, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи.

Відповідно до пункту 63.3 статті 63 ПК України, одним зі способів податкового контролю є контроль за місцем розташування як платника податків, так і об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктом оподаткування відповідно до пункту 22.1 статті 22 ПК України, можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Для здійснення такого податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588 із змінами та доповненнями (далі - Порядок).

Згідно з п.8.1 Порядку, платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням до контролюючих органів за основним місцем обліку.

Відповідно до п. 8.2. Порядку, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.

Згідно з п. 8.4 р. VIII Порядку, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Тобто, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за ф. №20-ОПП, подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Довідник об`єктів оподаткування розміщено на офіційному сайті ДПС України.

Як встановив суд та зазначено у матеріалах перевірки, позивач використовує вантажні автомобілі, через які провадиться діяльність та які пов`язані із виникненням у позивача об`єкту оподаткування.

Для здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди із ДП "АТП "КООП Березина" від 01 серпня 2015 року, предметом якого є надання в оренду елементу твердого покриття, під місцем розташування транспортного засобу за адресою: м. Хмельницький, вул. Курчатова, 66а. Орендна плата за місце для стоянки автотранспортних засобів складає 2600 грн.

Однак, як встановлено з матеріалів справи, на момент проведення перевірки, позивачем не подано довідку за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування.

Позивач стверджує, що у перевіряємому періоді ним не придбавалися об`єкти, що пов`язані із оподаткуванням, а тому податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн. прийнято безпідставно.

Однак, дане твердження суперечить дійсним обставинам справи, оскільки згідно інформаційної довідки Регіонального сервісного центру МВС України в Хмельницькій області в період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року позивач придбав транспортні засоби, в тому числі для прикладу, спеціалізований вантажний сідловий тягач DAF XF 95.430 (2004 р.в.), технічний паспорт серії НОМЕР_2 від 28 липня 2018 року, який ним використовується у господарській діяльності.

За даними інформаційних баз ІС "Податковий блок" ГУ ДФС у Хмельницькій області, ФО ОСОБА_1 не подано інформацію про використання у своїй господарській діяльності вищезазначених об`єктів оподаткування.

Пунктом 117.1 статті 117 ПК України передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність - 510 гривень.

Щодо твердження позивача, що податковим органом податкове повідомлення - рішення № прийнято із порушенням ст. 102 ПК України та виявлене порушення виходить за межі перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 102.1 ст. 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання.

Відповідно до вимог п. 63.3 ст. 63 ПК України, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Відповідно до статті 22 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до вимог п.п.8.4. п.8 Порядку обліку платників податків і зборів, затверджених Наказом Мінфіну від 09 грудня 2011 року №1588 та зареєстрованого в Мінюсті 29 грудня 2011 року за №1562/20300, що платниками податків подаються до контролюючого органу для взяття на облік саме повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Відповідно до санкції статті 117 ПК України, передбачено відповідальність саме за порушення встановленого порядку взяття на облік (реєстрації) у контролюючих органах, а саме: за неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень.

Як встановлено судом, на час проведення перевірки, зафіксовано факт неподання позивачем до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, при цьому не проводилося визначення податкового зобов`язання, як це передбачено статтею 102 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що перевіркою правомірно встановлено порушення п. 63.3 ст. 63 ПК Країни та "Порядку обліку платників податків і зборів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року №462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 року за №503/25280 та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №.

Щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 12 липня 2019 року №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 222090,04 грн. (в т.ч. за податковими зобов`язаннями - в сумі 148060,02 грн., штрафні санкції - в сумі 74030,02 грн.), №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 18507,51 грн. (в т. ч. за податковими зобов`язаннями - в сумі 12338,33 грн., штрафні санкції - в сумі 6169,18 грн.), Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 26956,83 грн. та Вимоги про сплату боргу від 29 серпня 2019 року №Ф- про сплату єдиного внеску на суму 180942,44 грн. суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що основним видом діяльності позивача є "Вантажний автомобільний транспорт". Відповідно до документів, що надані до перевірки встановлено, що позивач у своїй господарській діяльності використовує транспортні засоби, в тому числі які відносяться до вантажних автомобілів, а саме: MERCEDES-BENZ Е 270 CDI, 2002 р.в. технічний паспорт серії НОМЕР_3 від 02 листопада 2016 року, DAF XF 95.430 - 2006 р.в. технічний паспорт серії НОМЕР_4 від 22 травня 2013 року, SOMMER SP 240S технічний паспорт серії НОМЕР_5 від 15 червня 2012 року, DAF технічний паспорт серії НОМЕР_6 від 15 червня 2012 року, MAN 19.463 - 1998 р.в. технічний паспорт серії НОМЕР_7 від 16 березня 2010 року, MAN 19.403 - 1998 р.в. технічний паспорт серії НОМЕР_8 від 28 листопада 2013 року, IVECO 440 Е 42 технічний паспорт серії НОМЕР_9 від 13 березня 2010 року, DAF XF 95.430 - 2004 р.в. технічний паспорт серії НОМЕР_2 від 28 липня 2018 року та інші транспортні засоби.

Досліджуючи показники Податкової декларації про майновий стан та доходи, а також інформацію, що відображена в Книзі обліку доходів та витрат за 2017 та 2018 роки встановлено, що позивачем завищено суму документально підтверджених витрат, що пов`язані із господарською діяльністю на суму 822555,64 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 402844,48 грн., у 2018 році в сумі 419711,16 грн. за рахунок неправомірного віднесення до складу документально підтверджених витрат, витрати на придбання запасних частини, які встановлено на вантажні автомобілі, що використовуються в господарській діяльності позивача в сумі 23716,6 грн.: в т. ч. у 2017 році на суму 3424.96 грн., у 2018 році на суму 20291,64 грн., а також суму нарахованої амортизації на основні засоби в розмірі 798839,04 грн. в т. ч. в 2017 році на суму 399419,52 грн., в 2018 році на суму 399419,52 грн. розрахованої прямолінійним методом нарахування.

В ході дослідження показників податкової звітності за 2017 рік встановлено, що позивачем включено до складу витрат у графі 8 розділу І Додатку Ф.2 до податкової декларації про майновий стан та доходи амортизаційні відрахування в сумі 399419,52 грн.

За 2018 рік позивачем віднесено до складу витрат у графі 8 розділу І Додатку Ф.2 до податкової декларації про майновий стан та доходи амортизаційні відрахування в сумі 399419,52 грн.

З відомостей про нарахування амортизації по основних засобах за перевіряємий період, що надані до перевірки встановлено, що позивачем нараховується амортизація на основні засоби подвійного призначення помісячно в сумі 33284,96 грн., а саме: автомобиль ДАФ 7175АР, напівпричіп Шварцюллер ВХ3145ХХ, автомобиль МАН ВХ2930АН, напівпричіп НОМЕР_10 НОМЕР_11 , автомобиль МАН ВХ2163ВВ, напівпричіп Шмитц НОМЕР_12 , автомобиль Ивеко НОМЕР_13 , напівпричіп Шмитц НОМЕР_14 , автомобиль РЕНО НОМЕР_15 , напівпричіп Шварцюллер НОМЕР_16 , напівпричіп НОМЕР_17 , напівпричіп Сомер НОМЕР_18 , автомобиль Даф НОМЕР_19 .

Разом із тим, встановлено, що позивачем віднесено до складу витрат вартість придбаних автомобільних запчастин на загальну суму 23716,6 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 3424,96 грн., в 2018 році в сумі 20291,64 грн., які встановлені на автомобілі, що використовуються в господарській діяльності, що підтверджується актами на списання, а саме: від 13 грудня 2017 року №СпТ - 000032 на суму 3424,69 грн., придбані запчастини встановлювалися на автомобіль МАН - державний номер НОМЕР_20 , від 30 листопада 2018 року № СпТ - 000043 на суму 14069,14 грн., придбані запчастини встановлювалися на автомобіль ДАФ - державний номер НОМЕР_21 , від 28 листопада 2018 року № СпТ - 000041 на суму 6222,50 грн., придбані запчастини встановлювалися на автомобіль МАН - державний номер НОМЕР_20 .

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст. 177 ПК України.

Згідно норм пункту 177.1. статті 177 ПК України передбачено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177.2 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- пп. 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- пп. 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- пп. 177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- пп. 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

З 01 січня 2017 року до п. 177.4 ст. 177 ПК України, внесено зміни Законом № 1797-VІІІ від 21 грудня 2016 року.

Так, відповідно до пп. 177.4.5 п.177.4 ст. 177 ПК України передбаченно, що з 01 січня 2017 року не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати.

Відповідно до пп. 177.4.6, п.177.4 ст. 177 ПК України, фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Тобто, Податковий кодекс України не передбачає можливість фізичній особі - підприємцю при визначенні об`єкта оподаткування включати до витрат:

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення та витрати на основні засоби подвійного призначення що не підлягають амортизації, до яких відносяться вантажні та легкові автомобілі, навіть при наявності усіх первинних документів.

Пунктом 177.2 ст. 177 Кодексу передбачено, що об`єктом оподаткування доходів, отриманих від провадження господарської діяльності є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формах) та документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльність такої фізичної особи - підприємця.

Завищення позивачем документально підтверджених витрат призвело до заниження чистого оподаткованого доходу, який є об`єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб за результатами річного декларування, військового збору та єдиного внеску в сумі 822555,64 грн., в тому числі: за 2017 рік в сумі 402844,48 грн., в 2018 році в сумі 419711,16 грн.

Таким чином у зв`язку із неправомірними визначенням суми витрат, що призвело до заниження чистого оподаткованого доходу на загальну суму 822555,64 грн., в тому числі: за 2017 рік в сумі 402844,48 грн., в 2018 році в сумі 419711,16 грн., позивачем занижено податкові зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 148060,02 грн. = (822555,64 X 0,18), в тому числі за 2017 рік в сумі 72512,01 грн. = (402844,48 X 0,18), за 2018 рік в сумі 75548,01 грн. = (419711,16 X 0,18).

Відповідно до вимог п. 54.3 ст. 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп. 54.3.2 ПК України).

Відповідно до вимог п. 123.1 ст. 123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання.

У зв`язку із заниженням податкових зобов`язань по податку з доходів фізичних осіб за результатами річного декларуваня повторно протягом 1095 днів (податкове повідомлення-рішення № від 19 грудня 2017 року), до позивача застосовано штрафні санкції у відповідності до статті 123 ПК України, та застосовано штрафні санкції у розмірі 50% від суми визначеного податкового зобов`язання.

З 03 серпня 2014 року набрав чинності Закон України від 31 липня 2014 № 1621-VІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України", яким на період до 01 січня 2015 року запроваджено військовий збір.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 01 січня 2015 року, до Кодексу внесено зміни в частині оподаткування військовим збором.

Так, відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу, оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Кодексу, а саме: фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, а також податкові агенти (пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Відповідно до пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу, зокрема: для резидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відтак, з 01 січня 2015 року військовий збір сплачується з усіх доходів, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Згідно з п.п. 1.4 п. 16-1 Підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету із чистого доходу приватного підприємця здійснюється у порядку, встановленому Розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 1.6. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 Кодексу.

Оскільки, встановлено, що позивачем занижено суму чистого оподаткованого доходу у розмірі 822555,64 грн., в тому числі: за 2017 рік в сумі 402844,48 грн., в 2018 році в сумі 419711,16 грн., то в порушення п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, п.п. 177.4.1, 177.4.5, 177.4.6 п. 177.4 ст. 177, п.п. 1.4 п. 16-1 Підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ позивачем у перевіряємому періоді занижено суму податкових зобов`язань по військовому збору в сумі - 12338,33 грн. у т.ч. за 2017 рік в сумі 6042,67 грн., за 2018 рік в сумі 6295,67 грн.

У зв`язку із повторним виявленням протягом 1095 днів порушення (податкове повідомлення-рішення від 19 грудня 2017 року №, до позивача застосовано штрафні санкції у відповідності до статті 123 ПК України, у розмірі 50% від суми визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VІ з внесеними змінами та доповненнями, платниками єдиного внеску є: Фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Пунктом 2 статті 7 Закону передбачено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Частиною 5 ст. 8 Закону передбачено, що Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Оскільки встановлено, що позивачем занижено суму чистого оподатковуваного доходу на суму 822555,64 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 402844,48 грн. у 2018 році в сумі 419711,16 грн., то перевіркою вірно на думку суду зроблено висновок, що позивачем в порушення п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VІ занижено і суму єдиного внеску, що підлягає сплаті за перевіряємий період в сумі 180942,44 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 88625,79 грн., за 2018 рів в сумі 92316,66 грн., про що винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки).

У зв`язку із донарахуванням органом доходів і зборів не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску, тому контролюючим органом прийнято Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 26956,83 грн.

Суд не погоджується із твердженням позивача, що сідловий тягач не є вантажним автомобілем, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-111 від 05 квітня 2001 року (далі - Закон 2344-ІІІ) передбачено, що автомобільним транспортним засобом є колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб).

Згідно з визначенням, наведеним статтею 1 Закону №2344-ІІІ, автомобілем вантажним є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Таким чином, основною характеризуючою ознакою вантажного автомобіля, в порівнянні з іншими транспортними засобами, є його використання з метою перевезення вантажів.

Відповідно до статті 19 Закону №2344-ІІІ транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на транспортні засоби загального призначення - транспортний засіб, не обладнаний спеціальним устаткуванням і призначений для перевезення пасажирів або вантажів, до якого, в тому числі, відноситься напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, транспортні засоби спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів, до яких, в тому числі, відноситься сідельний тягач, транспортні засоби спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій.

Відповідно до норм зазначеного Закону напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Згідно з визначенням поняття "сідельний тягач", наданим Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, таким є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

При державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Разом із тим, класифікація колісних транспортних засобів за ознаками загальної маси транспортного засобу, наведено в Єдиних вимогах до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року №1166.

Встановлено, що автомобілі по яких нараховано амортизацію та по яких проведено заміну запчастин відносяться до вантажних автомобілів подвійного призначення, а тому у відповідності до пп. 177.4.5 пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України не можуть включатися до складу витрат фізичної особи підприємця.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, сідельний тягач підпадає під код 8701 20 - трактори колісні для напівпричепів, а напівпричепи - під код 8716 39 30, оскільки Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності, встановлена Законом України "Про Митний тариф України" від 19 вересня 2013 року №584-VІІ, призначена для систематизації товарів з метою визначення ставки загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, в тому числі й оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців, регулюються нормами Податкового кодексу України.

Разом з тим, Постановою Кабінету України від 28 грудня 2011 року №1367 "Про затвердження Технічного регламенту затвердження типу сільськогосподарських та лісогосподарських тракторів, їх причепів і змінних причіпних машин, систем, складових частин та окремих технічних вузлів" визначено поняття трактора як моторизованого колісного або гусеничного транспортного засобів сільськогосподарського або лісогосподарського призначення, що має щонайменше дві осі та характеризується максимальною конструкційною швидкістю не менш як 6 кілометрів на годину, спеціально призначений для того, щоб тягти, штовхати, везти і приводити в рух змінні причіпні машини, що використовуються для виконання сільськогосподарських або лісогосподарських робіт, або буксирувати сільськогосподарські та лісогосподарські причепи.

З наведеного слідує, що сідельний тягач та напівпричіп, враховуючи їх цільове призначення, відносяться до транспортних засобів в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", тобто у складі складає вантажний автомобіль.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 807/250/18, постанова від 12 листопада 2019 року.

Отже враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що перевіркою правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 липня 2019 року №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 222090,04 грн. (в т.ч. за податковими зобов`язаннями - в сумі 148060,02 грн., штрафні санкції - в сумі 74030,02 грн.), №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 18507,51 грн. (в т. ч. за податковими зобов`язаннями - в сумі 12338,33 грн., штрафні санкції - в сумі 6169,18 грн.), Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 26956,83 грн. та Вимогу про сплату боргу від 29 серпня 2019 року №Ф- про сплату єдиного внеску на суму 180942,44 грн.

Щодо прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 12 липня 2019 року №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 510 грн. за не зберігання первинних документів, суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 01 лютого 2019 року №256 "Про проведення планової виїзної документальної перевірки" контролюючим органом заплановано проведення перевірки позивача з 25 лютого 2019 року.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Розділу II ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим особам після початку перевірки усі первинні документи, що підтверджують показники податкової звітності.

Як встановлено з матеріалів справи, на адресу ГУ ДФС у Хмельницькій області надійшов лист від 21 лютого 2019 року, в якому позивач повідомив, що у зв`язку із частковою втратою документів, просить надати термін для їх відновлення та перенести термін початку перевірки на 90 днів.

У зв`язку із чим, ГУ ДФС у Хмельницькій області прийнято Наказ від 27 лютого 2019 року №483 "Про перенесення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки", який вручено ФОП ОСОБА_1 25 лютого 2019 року.

Відповідно до п.44.5 ст.44 ПК України, ФОП ОСОБА_1 надано термін 90 календарних днів для відновлення втрачених документів, але не пізніше 22 травня 2019 року, про що складено акт про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки від 25 лютого 2019 року №0046/22-01-13-03/.

Згідно п. 44.1, ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 44.3, статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів, що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Пунктом 121.1 ст. 121 ПК України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 12 липня 2019 року №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 510 грн. за не зберігання первинних документів, суд вважає обґрунтованим, оскільки відповідачем доведено, а позивачем не спростовано факту втрати документів.

Стосовно прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 12 липня 2019 року №, яким застосовано штрафні санкції в сумі 510 грн. за подання податкового розрахунку за формою 1 ДФ у неповному обсязі суд встановив наступне.

Так, в порушення п.3.2-п.3.6 Наказу №4, та пп "б" п. 176.2 ст.176 ПК України, ФОП ОСОБА_1 не відобразив в податковому розрахунку сум доходу по нарахованому (виплаченому) на користь фізичних осіб за формою 1-ДФ за IV квартал 2017 року дохід, що нарахований та виплачений ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_22 ) із ознакою доходу "157" (дохід, виплачений самозайнятій особі).

Суд встановив, що позивачем у ФОП ОСОБА_2 придбано послуги з переробки (відновлення) шини, за що виплачено дохід у сумі 900 грн., що підтверджується банківською випискою за 14 грудня 2017 року, призначення платежу "за ремонт шини, рах №180 від 16 жовтня 2017 року". Факт надання послуг підтверджується актом здачі-приймання робіт від 18 грудня 2017 року №215, що відображено в книзі обліку доходів і витрат за 27 лютого 2017 року.

Відповідно до п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно п.п. 18.1, 18.2 п. 18 ст. 18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно п. 51.1. ст. 51 ПК України, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

Відповідно до вимог пункту 171.2. статті 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

При цьому, відповідно до вимог п. 176.2 ст. 176 ПК України, саме на податкового агента покладено обов`язок щодо подання податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платників податку.

Розділом III Порядку заповнення податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку передбачено:

- у графі 2 "Податковий номер або серія та номер паспорта*" відображається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта фізичної особи (для фізичної особи, яка має відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), про яку надається інформація в податковому розрахунку;

- у графі 3а "Сума нарахованого доходу" відображається (за звітний квартал) дохід, який нарахований фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. У разі нарахування доходу його відображення у графі 3а є обов`язковим незалежно від того, виплачені такі доходи чи ні. Нарахований дохід відображається повністю, без вирахування податку на доходи фізичних осіб, суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, суми податкової соціальної пільги за її наявності та військового збору (у періоді його справляння);

- у графі 4а "Сума нарахованого податку" відображається сума податку, нарахованого та утриманого з доходу, нарахованого платнику податку згідно із законодавством;

- у графі 4 "Сума перерахованого податку" відображається фактична сума перерахованого податку до бюджету;

- у графі 5 "Ознака доходу" зазначається ознака доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. Ознака доходу визначається до нарахованого доходу.

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 ПК України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Отже відповідачем обґрунтовано прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 липня 2019 року №, яким застосовано штрафні санкції в сумі 510 грн. за подання позивачем податкового розрахунку за формою 1 ДФ у неповному обсязі.

Таким чином, беручи до уваги вищевказане, на підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у Хмельницькій області було правомірно прийнято рішення № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 26956,83 грн., вимогу №Ф- від 12 липня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 180942,44 грн., податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн., податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 12 липня 2019 року про визначення податкових зобов`язань в розмірі 148060,02 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 74030,02 грн., податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 12 липня 2019 року про визначення податкових зобов`язань в розмірі 12338,33 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 6169,18 грн., податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн., податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 12 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн., зазначені рішення податкового органу на переконання суду є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, оскільки суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 в порушення податкового законодавства занижено чистий оподаткований дохід в сумі 822555,64 грн. в тому числі за 2017 рік в сумі 402844,48 грн., за 2018 рік в сумі 419711,16 грн., у зв`язку із чим занижено податкове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб всього на суму 148060,02 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 72512,01 грн., за 2018 рік в сумі 75548,01 грн., занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування всього на суму 180942,44 грн., у тому й числі за 2017 рік в сумі 88625,79 грн., за 2018 рік в сумі 92316,66 грн., занижено грошові зобов`язання по військовому збору в сумі 12338,33 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 6042,67 грн., за 2018 рік в сумі 6295,67 грн., за період 2017-2018 роки не у повному обсязі подані розрахунки за формою 1-ДФ, а саме: не відображено суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 157 ознакою доходу (дохід, виплачений самозайнятій особі), не подано до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП та не надано в повному обсязі документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності до перевірки, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків податкового органу здійснених у ході проведення перевірки, що як наслідок свідчить про правомірне винесення відповідачем оскаржених податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги.

Враховуючи викладене, матеріалами справи дослідженими у ході судового розгляду підтверджено, що висновки акта про результати планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 є правомірними, відповідають вимогам законодавства, а оскаржені податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та податкова вимога, що прийняті за результатом перевірки є правомірними та відповідають вимогам Податкового кодексу України, отже відповідач довів правомірність своїх дій та підтвердив їх належними та допустимими доказами наданими суду в ході розгляду справи, відтак у суду відсутні підстави для задоволення даного адміністративного позову.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні даної позовної заяви, відповідно до положень статті 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 грудня 2019 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Пилипи-Хребтіївські, Новоушицький район, Хмельницька область АДРЕСА_1 32663 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя П.І. Салюк