Справа № 1.380.2019.004152
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004152
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2019 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

за участю:

представника відповідача Бречко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академій сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправними дій, зобов`язання нарахування і виплати індексації грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Національної академій сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з вимогами:

- визнати протиправними дії Національної академій сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2015 по 01.01.2018;

- зобов`язати Національну академій сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.01.2015 по 01.01.2018 у сумі 88624,05 грн.

Ухвалою від 15.08.2019 суд відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані наступним.

02.01.2018 ОСОБА_1 був звільнений в запас та виключений зі списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. 29.05.2019 він звернувся до відповідача із заявою про виплату йому індексації грошового забезпечення. Однак, протиправно та необґрунтовано, на думку позивача, командування Академії відмовило у нарахуванні та виплаті належних йому сум індексації грошового забезпечення.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх.№32244 від 09.09.2019). Проти позовних вимог заперечує, вважає їх необґрунтованими, а мотиви позову такими, що не відповідають фактичним обставинам. Зазначає, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 не передбачає механізмів виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди, а військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

ОСОБА_1 надав відповідь на відзив (вх. №33952 від 23.09.2019). Вказує, що складна фінансово-економічна ситуація в державі жодним чином не може виключати право громадянина на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а відсутність механізму її виплати за минулий період не може бути підставою для позбавлення права на оплату праці. Зазначає, що на момент звільнення позивачу не було відомо про обов`язок відповідача здійснювати відповідні нарахування.

Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного подала заперечення на відповідь на відзив (вх. №34967 від 27.09.2019). Як на заперечення позовних вимог посилається на те, що керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення.

Ухвалою від 15.10.2019 суд задовольнив клопотання відповідача та призначив судове засідання.

05.11.2019 розгляд справи було відкладено судом у зв`язку з неявкою учасників справи.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати від 24.12.2019 відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні по розгляду справи проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві та поданих запереченнях.

Позивач у судове засідання не з`явився.

Підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено.

Дослідивши доводи позову, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 проходив військову службу у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та 02.01.2018 Наказом (по стройовій частині) №2 був звільнений в запас і виключений зі списків особового складу.

29.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Національної академій сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного із запитом щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення.

31.05.2019 листом №3257 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що за період з січня 2016 року по січень 2017 року індексація грошового забезпечення йому не проводилася.

Представник позивача звернувся до Національної академій сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з адвокатським запитом від 11.06.2019 про надання інформації.

На даний запит, листом від 24.06.2019 №3706 було надіслано інформацію щодо посадового окладу та щомісячних видів грошового забезпечення і премій ОСОБА_2 за період з січня 2015 по січень 2018 року.

Ознайомившись із інформацією щодо грошового забезпечення, вважаючи дії відповідача щодо не правильного нарахування індексації грошового забезпечення за 2015 рік та ненарахування і невиплати індексації грошового забезпечення за 2016-2018 роки протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Щодо покликань відповідача на пропуск позивачем шестимісячного строку на подання позову до суду суд зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі й позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судом встановлено, що предметом позову у даній адміністративній справі є оскарження дій роботодавця щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення під час проходження позивачем публічної служби.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Так, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (ч. 1 ст. 233 КЗпП).

Разом із цим, ч. 2 цієї статті встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Частиною 5 ст. 122 КАС України, якою встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, є загальною нормою, оскільки нею прямо не передбачено строк звернення до суду у справах щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення тощо).

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України конкретизовано предмет (заробітна плата) судового захисту та встановлює, що в цьому разі звернення до суду не обмежується будь-яким строком, і з цієї норми такий висновок прямо випливає.

Оскільки норми ч. 2 ст. 233 КЗпП України є спеціальними, прямо встановлюють предмет (заробітна плата) судового захисту, то вони мають пріоритет над нормами ст. 122 КАС України, які є загальними і з них не можна прямо зробити висновок стосовно строків звернення до суду для захисту права на заробітну плату (грошове забезпечення тощо).

Зазначену проблему проаналізовано Конституційним Судом України у рішеннях від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст. 117 цього Кодексу), від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст. ст. 1, 12 Закону України "Про оплату праці", від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233КЗпП України.

З позицій, викладених у згаданих рішеннях, Конституційний Суд України при тлумаченні ст. 233 КЗпП України виходить з того, що право особи на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку звернення до суду.

Таким чином, застосування норм ст. 122 КАС України у публічних спорах про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення тощо) у разі порушення законодавства про оплату праці і, відповідно, обмеження права на звернення до суду місячним строком призведе до дискримінації державних службовців за ознакою місця роботи, оскільки працівники інших установ та організацій, на яких не поширюється норми ст. 122 КАС України, можуть захистити своє право безстроково.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-XII).

При цьому правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII).

У статті 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною першою індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина перша статті 4 Закону №1282-XII).

Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону №1282-XII).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку №1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 20.11.2019 по справі №620/1892/19 де розглядалися подібні правовідносини.

Як вже встановлено судом та не спростовано відповідачем у період з грудня 2015 по січень 2018 індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася.

Суд звертає увагу, що обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, відповідач не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону №1282-ХІІ для проведення індексації. Відповідач вказує лише про те, що у межах його бюджетних асигнувань, коштів передбачених на виплату індексації не передбачалося.

Щодо цього суд зазначає, що відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, у справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18 та від 07.08.2019 у справі № 825/694/17.

На переконання суду, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Вирішуючи зазначений спір, суд враховує, що механізм нарахування індексації визначений Порядком №1078.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, базовий місяць нарахування індексації визначається Порядком №1078, а не Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного за місцем проходження служби.

Тому, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача встановити базовий місяць для обчислення індексації з 01.01.2015 по 30.11.2015 - січень 2008 не підлягають до задоволення.

Водночас, оскільки нарахування індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача, відтак не підлягає задоволенню вимога в частині зобов`язання Національної академій сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення в частині виплати грошової суми у розмірі 88624,05 грн, яку визначив сам позивач. Сума індексації за оскаржуваний період підлягає визначенню не судом, а Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного за наслідками виконання рішення суду.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, вчинення дій чи бездіяльності, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними оскаржуваних дій Національної академій сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного за період з грудня 2015 року по січень 2018 року та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказаний період.

Також суд бере до уваги наступне. Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Підстави передбачені ст. 139 КАС України для відшкодування судового збору у суду відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі пункту 1.12. ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Сторонами, суду не наведено інших доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Національної академій сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Національну академій сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (79026,м. Львів, вул. героїв Майдану, 32б; 0) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) у період з грудня 2015 року по січень 2018 року.

В задоволенні решти вимог відмовити. Судовий збір розподілу не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2019.

Суддя В.М. Сакалош