Справа № 620/3270/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3270/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Черпіцької Л.Т.

суддів: Бараненко І.І., Глущенко Я.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про стягнення виконавчого збору від 10.10.2019 ВП №59828628.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням, вважаючи, що при його прийнятті судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а висновки, яких дійшов суд, не відповідають обставинам справи, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції помилково поставив у взаємозв`язок стягнення виконавчого збору із реальним стягненням грошових коштів на користь стягувача. На переконання скаржника стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником. Фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року справу призначено до розгляду на 24 грудня 2019 року о 10:45 годині.

23 грудня 2019 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли клопотання сторін про розгляд справи за їх відсутності.

За частиною третьою статті 194 Кодексу адміністратвиного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відтак, подальший розгляд справи суд ухвалив завершити в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, Славутицьким міським судом Київської області 09.07.2019 видано виконавчий лист у справі №749/813/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 .

Судом, рішення якого набрало законної сили 01.02.2017, було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк": заборгованість в розмірі 83921,85 доларів США, що за офіційним курсом 26,84 гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 17.03.2016, становить 2252462,46 гривні, яка складається з наступного: - 36457,11 доларів США заборгованості за кредитом, що за офіційним курсом 26,84 гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 17.03.2016, становить 978508,83 гривні; - 47464,74 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом, що за офіційним курсом 26,84 гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 17.03.2016, становить 1273953,63 гривні; - заборгованість в розмірі 310036,36 гривні по пені в межах річного строку позовної давності, що за офіційним курсом 26,84 гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 17.03.2016, становить 11551,28 доларів США; - судові витрати по оплаті судового збору на суму 3654 гривні.

На підставі вказаного вище виконавчого листа від 09.07.2019 по справі №749/813/15-ц, в.о. начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Приліпком В.О. складено постанову від 16.08.2019 ВП №59828628 про відкриття виконавчого провадження. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" борг в розмірі 2252462,46 грн., стягнути з боржника виконавчий збір / основу винагороду приватного виконавця у розмірі 225246,25 грн.

Згідно заяви представника стягувача ПАТ КБ "ПриватБанк" від 13.09.2019 про передачу виконавчого провадження до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у зв`язку з тим, що боржник ОСОБА_1 фактично проживає у АДРЕСА_1 , де і знаходиться все його майно, на яке можливо звернути стягнення, в.о. начальника Славутицького ВДВС ГТУЮ у Київській області Приліпком В.О. складено постанову від 23.09.2019 ВП №59828628 про передачу виконавчого провадження до Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області.

26.09.2019 головним державним виконавцем Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Счасливою А.В. складено постанову ВП №59828628 про прийняття виконавчого провадження за виконавчим листом від 09.07.2019 №749/813/15-ц.

10.10.2019 головним державним виконавцем Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Счасливою А.В. складено постанову ВП №59828628 про стягнення виконавчого збору, якою постановлену стягнути з ОСОБА_1 на користь Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області виконавчий збір у сумі 225246,24 грн.

У зв`язку з помилковим направленням заяви про відкриття виконавчого провадження із доданим до неї виконавчим документом (виконавчий лист від 09.07.2019 №749/813/15-ц), представником ПАТ КБ "ПриватБанк" до Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області подано заяву від 10.10.2019 щодо повернення виконавчого провадження.

10.10.2019 на підставі вказаної вище заяви представника ПАТ КБ "ПриватБанк" від 10.10.2019 головним державним виконавцем Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Счасливою А.В. складено постанову ВП №59828628 про повернення виконавчого документа стягувачу, при цьому постанову від 10.10.2019 про стягнення виконавчого збору вирішено вивести в окреме виконавче провадження.

10.10.2019 головним державним виконавцем Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Счасливою А.В. складено постанову ВП №60286929 про відкриття виконавчого провадження згідно постанови від 10.10.2019 №59828628.

10.10.2019 головним державним виконавцем Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Счасливою А.В. складено постанову ВП №60286929 про передачу виконавчого провадження (постанову від 10.10.2019 №59828628) до Славутицького ВДВС ГТУЮ у Київській області оскільки встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 боржник, ОСОБА_1 не проживає та ніколи не проживав, мешкає за адресою АДРЕСА_3 , за боржником на праві власності зареєстровано квартиру АДРЕСА_4 .

Позивачем вчинялись дії щодо погашення існуючої заборгованості шляхом надіслання на депозитний рахунок Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області коштів в розмірі 500,00 грн., однак згідно зазначеного відповідачем, вважати їх сплаченими в рахунок основного боргу не було підстав, оскільки на момент їх надходження виконавче провадження було завершено.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом стала постанова від 10.10.2019 головного державного виконавця Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Счасливої А.В. ВП №59828628 про стягнення виконавчого збору, оскільки зазначена у спірній постанові сума, не відповідала законодавчо визначеному розміру. Крім того, відповідачем на боржника було двічі покладено обов`язок по сплаті виконавчого збору.

Задовольняючи заявлені вимоги позивача, суд першої інстанції із посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.04.2018 по справі №761/11524/15-ц, своє рішення мотивував тим, що виконавчий збір не може бути стягнутий лише на підставі повернення виконавчого документа стягувачу за заявою останнього. Законодавством передбачається, що виконавчий збір стягується з урахуванням фактично стягнутої суми заборгованості у виконавчому провадженні. Відтак, у разі повернення виконавчого документа стягувачу та за відсутності фактів стягнення заборгованості обов`язок щодо сплати виконавчого збору у боржника не виникає.

Стягнення виконавчого збору без реального стягнення суми заборгованості з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за заявою останнього призведе до виникнення умов для повторного стягнення з боржника суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає вірними такі висновки суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (Закон №1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону №1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з частинами першою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Приписами статей 40, 42 Закону №1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Здійснюючи правовий аналіз вищенаведених норм Закону України "Про виконавче провадження" Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.10.2019 по справі №580/1328/19 (провадження №К/9901/18925/19) зазначив, що цим Законом, який регулює питання виконавчого збору, по суті визначений можливий порядок вирішення цього питання державним виконавцем, що залежить від тих чи інших умов.

Так, у першому випадку, таке питання вирішується відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-УІІІ на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, та у іншому випадку - в порядку встановленому частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ, зокрема на підставі пункту 1 частини першої статті 37, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, Законом чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При чому постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження.

У відповідності до наявних матеріалів справи, постанова від 16.08.2019 ВП №59828628 про відкриття виконавчого провадження була винесена в.о. начальника Славутицького ВДВС ГТУЮ у Київській області Приліпком В.О. згідно статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону №1404-VІІІ, та у якій зазначалась сума виконавчого збору, що підлягала до стягнення з боржника.

10.10.2019 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження №59828628 завершено.

Оскільки виконавчий збір в рамках виконавчого провадження №59828628 стягнуто не було, 10.10.2019 відповідачем винесена спірна постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням №59828628, згідно статей 3, 27, 40 Закону №1404-VІІІ.

Таким чином, спірні правовідносини полягають у тому, що на думку скаржника за відсутності в частині дев`ятій статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" такої підстави для не стягнення виконавчого збору, як повернення виконавчого документа відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо відсутність обов`язку у боржника по сплаті виконавчого збору.

Колегія суддів не погоджується з відповідними міркуваннями скаржника та зазначає, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору згідно положень Закону України "Про виконавче провадження" є, зокрема, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що судом першої інстанції всупереч вимогам частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України неправомірно застосовано до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.04.2018 по справі №761/11524/15-ц, а саме через те, що у вказаній справі постанова про стягнення виконавчого збору була винесена 18.09.2017, а у даній справі спірна постанова винесена 10.10.2019 згідно вимог чинного законодавства, оскільки відповідні положення Закону України "Про виконавче провадження", що регулюють спірні правовідносини та які проаналізовано судами першої та касаційної інстанції, були чинними станом на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови.

Зокрема, у відповідності до вищезазначеної частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір справляється саме за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір даного збору обчислюється згідно частини другої ціє ж статті.

При цьому, згідно частини першої статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII без вчинення заходів на примусове виконання рішення та, відповідно, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Таким чином, доводи скаржника про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом органами державної виконавчої служби, колегія визнає помилковими.

Власне, такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладених зокрема у постановах від 15.02.2018 по справі №910/1587/13, від 28.02.2019 по справі №819/1116/17, від 19.06.2019 по справі №824/172/18-а.

Як наслідок, викладені у апеляційній скарзі доводи не спростовують раніше зазначених висновків суду попередньої інстанції і не дають підстав вважати, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм права, які привезли до неправильного вирішення спору.

Підсумовуючи викладене у сукупності, колегія суддів робить висновок, що оскаржуване рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року є законним і не підлягає скасуванню, оскільки судом перевірено обставини справи, досліджено наявні докази та надано оцінку доводам сторін, а отже спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А НО В И Л А :

Апеляційну скаргу Деснянського відділу деравної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 24 грудня 2019 року

Головуючий - суддя: Л.Т. Черпіцька

Судді: І.І. Бараненко

Я.Б. Глущенко

.