Справа № 300/1847/19
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12258/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року (головуючого судді Боршовського Т.І. ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківськ) у справі №300/1847/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Івано-Франківський обласний військовий комісаріат, про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.09.2019 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Івано-Франківський обласний військовий комісаріат в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення, не нарахування і невиплати в його користь одноразової грошової допомоги в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв`язку зі встановленням позивачу інвалідності третьої групи, внаслідок поранення (контузії головного мозку 1984 року) і захворюванням пов`язаних з виконанням обов`язку військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого пунктом 32 протоколу № 62 від 24.05.2019 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов`язати відповідача нарахувати і виплачувати позивачу як інваліду третьої групи з 19.02.2018 внаслідок поранення (контузії головного мозку 1984 року) і захворюванням пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, одноразову грошову допомогу у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Відповідач та третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Рогів Т.Р. апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник відповідача Боберський І.М. проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 22.09.1982 до 29.11.1984 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, з 28.04.1983 до 29.11.1984 брав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан, де 14.09.1984 отримав вогнепальне кульове наскрізне поранення м`яких тканин лівої половини грудної клітки, сліпе поранення м`яких тканин підщелепної області, що підтверджується копією військового білету за № НОМЕР_1 (аркуші справи 11-13), копією довідки Тисменицького районного військового комісаріату Івано-Франківської області за № 11/9 від 26.01.2018 (аркуш справи 14), копією архівної довідки Архіву військово-медичних документів за № 6/3/1266 від 24.03.2011 (аркуш справи 15).

Відповідно до Витягу із протоколу за № 640 від 24.02.2017 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця вогнепальне кульове наскрізне поранення м`яких тканин лівої половини грудної клітки, сліпе поранення м`яких тканин підщелепної області (контузія головного мозку 1984 року), пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (аркуш справи 16).

26.03.2018 висновком медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено з 19.02.2018 третю групу інвалідності вперше, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується копією Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ за № 1104027 (аркуш справи 17).

16.04.2018 позивач звернувся до Івано-Франківського обласного військового комісаріату із заявою та відповідними документами про отримання одноразової грошової допомоги.

11.05.2018 Івано-Франківський обласний військовий комісаріат документи позивача направив за належністю до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги.

22.06.2018 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за № 65 відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, з тих підстав, що групу інвалідності позивач отримав після звільнення з військової службу більше ніж через три місяці.

Зазначені дії відповідача ОСОБА_1 оскаржив в Івано-Франківському окружному адміністративному суді. За результатом судового розгляду справи № 0940/1748/18 суд прийняв рішення від 01.11.2018, яким позов задовольнив повністю: визнав протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; визнав протиправним та скасував пункт 15 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за № 65 від 22.06.2018 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду третьої групи, з 19.02.2018, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 975 від 25.12.2013 (аркуші справи 20-22).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2019 в справі № 857/4440/18 залишено без задоволення апеляційну скаргу Міністерства оборони України, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі № 0940/1748/18 залишено без змін (аркуші справи 23-25).

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 в справі № 0940/1748/18 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2019 в справі № 857/4440/18 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум на своєму засіданні 24.05.2019 прийняла рішення № 62, яким скасувала пункт 15 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.06.2018 № 65. Одночасно вказаним рішенням комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум відмовила ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.05.2019 № 62 відповідач повідомив позивача про те, що він не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також підпункту 3 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 975 від 25.12.2013, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової служби, якщо інвалідність настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби. Заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 12.02.2019 справа № 816/1458/18 (аркуш справи 19).

06.06.2019 Міністерство оборони України листом № 12/642 направило позивачу копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.05.2019 № 62 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги (аркуш справи 18).

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Згідно з частиною 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 975 від 25.12.2013 (далі Порядок № 975).

Як встановлено судом вище, 26.03.2018 висновком медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено з 19.02.2018 третю групу інвалідності вперше, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується копією Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ за № 1104027 (аркуш справи 17).

Пунктом 3 Порядку № 975 (в редакції, чинній на час встановлення позивачу третьої групи інвалідності) визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовослужбовцем строкової служби, військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Суд звертає увагу на те, що до моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року (надалі - Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.

Проте з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону № 1774-VIII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Таким чином, статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла на час настання інвалідності позивача, не передбачено права на отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

ІІІ група інвалідності встановлена ОСОБА_1 з 19.02.2018, в період, коли законодавством не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого пунктом 32 протоколу № 62 від 24.05.2019 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Щодо посилання апелянта на правові позиції Верховного суду, викладені в рішеннях від 22.03.2018 у справі № 288/349/17 та від 10.11.2018 у справі № 816/488/16, про те, що застосування статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язується не з фактом звільнення особи зі служби, в тому числі й строкової, а з часом встановлення їй інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби, колегія суддів вважає, що вони не стосуються спірних правовідносин, оскільки судом касаційної інстанції у вказаних адміністративних справах дано оцінку застосуванню норми статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону № 2011-ХІІ, чинній до 01.01.2017. Тоді, як встановлено судом в цій справі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016 року.

Щодо доводів позивача про те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 в справі № 0940/1748/18, яке набрало законної сили, було встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у 70-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, на що колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 78 КАС України передбачено підстави звільнення від доказування. Так, частиною 4 цієї статті встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 7 Статті передбачено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Апеляційний суд вважає, що висновок Івано-Франківського окружного адміністративного суду в рішенні від 01.11.2018 у справі № 0940/1748/18 про те, що ОСОБА_1 наділений правом на отримання одноразової грошової допомоги згідно з статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є обставинами, що встановлені рішенням суду в адміністративній справі в розумінні частини 4 статті 78 КАС України. Вказаний висновок суду в рішенні від 01.11.2018 в справі № 0940/1748/18 є правовою оцінкою, наданою цим судом наявності обставин з якими норма пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язує виникнення права на отримання одноразової допомоги від Держави, та ґрунтується на тлумаченні суду вказаної норми, а тому не є обов`язковим для суду при розгляді справи № 300/1847/19.

З огляду на те, що третю групу інвалідності ОСОБА_1 встановлено вперше з 19.02.2018 через захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, тобто після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, тобто 29.11.1984, позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016 року, та підпункту 3 пункту 6 Порядку № 975 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 18.05.2017 року.

Таким чином, дії та рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум на засіданні 24.05.2019 № 62, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, є правомірними, як наслідок відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплачувати позивачу як інваліду третьої групи з 19.02.2018 внаслідок поранення (контузії головного мозку 1984 року) і захворюванням пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, одноразову грошову допомогу у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 червня 2019 року в справі № 823/2620/18, від 12 лютого 2019 року в справі № 816/1458/18, від 20 листопада 2018 у справі №750/5074/17, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Перевіряючи всі доводи апелянта, колегія суддів також приймає до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року) в якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у справі №300/1847/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 23.12.2019