Справа № 2040/7619/18
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 р.Справа № 2040/7619/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

при секретарі судового засідання Лисенко К.В.

за участю представника позивача - Приходько О.І.

представника відповідача - Ілюхіна І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року про зобов`язання подати звіт головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, повний текст складено 06.11.19 року по справі № 2040/7619/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 по справі № 2040/7619/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2018 року. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова відновити виплату та нарахування пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 червня 2018 року. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

19.11.2018 судове рішення набрало законної сили та 08.01.2019 на виконання рішення суду Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по даній справі.

30 жовтня 2019 року через канцелярію суду представником ОСОБА_1 подано клопотання, в якому просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати до Харківського окружного адміністративного суду у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення в справі № 2040/7619/18.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі № 2040/7619/18 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не зважаючи на набрання рішенням суду від 17.10.2018 законної сили, відповідач ухиляється від його виконання, а суд безпідставно не зобов`язав відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтею 382 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відтак, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормоюст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З огляду на викладене, суд вправі вживати заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подання звіту.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Також, колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять обмежень щодо застосування заходів судового контролю, передбачених ч.1ст.382 КАС України, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення після ухвалення такого рішення.

Розгляд звіту суб`єкта владних повноважень про виконання ним рішення суду в межах спірних правовідносин зумовлене необхідністю перевірки досягнення мети, задля якої ухвалено судове рішення.

Судом встановлено, що 11.02.2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Харківській області Мельник Т.О. відкрито виконавче провадження ВП №58319740Ю та винесено відповідну постанову.

Заявником повідомлено, що нею в інтересах клієнта направлені відповідні звернення та скарга до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та Пенсійного фонду України.

Листом № 6308/30-13-01 від 05.03.2019 управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повідомило, що пенсію за період з 01.06.2018 по 30.11.2018 нараховано, але не профінансовано, виплата доплати за минулий час внутрішньо перемішеної особи буде проводитись за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Ідентичні відповіді надані в листах Пенсійного фонду України № 8449/02-23 від 22.03.2019 та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 9892/02-20 від 04.04.2019.

14.03.2019 представником позивача направлено державному виконавцю заяву щодо повідомлення про хід виконавчого провадження.

Згідно листа № 58319740/В-10 від 08.04.2019 відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Харківській області повідомив позивача, що на виконання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №58319740 управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова листом № 5489/30-13-01 від 26.02.2019 повідомило, що розпорядженням управління від 02.11.2018 р. поновлено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 в місячному розмірі, який становить 3079,18 грн; борг за період з 01.06.2018 по 30.11.2018 в загальній сумі 18415,68 грн нараховано, але не профінансовано; виплата вищезазначеної доплати за минулий час внутрішньо перемішеної особи проводиться за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Тобто, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 по справі № 2040/7619/18 не виконано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання встановлення судового контролю за виконанням судового рішення судом першої інстанції допущено порушення вимог ст.382 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставою для скасування ухвали суду є: неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати до Харківського окружного адміністративного суду у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення в справі № 2040/7619/18.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 312, ст. 320 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року по справі № 2040/7619/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі № 2040/7619/18 задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі № 2040/7619/18 протягом трьох місяців з дня прийняття цього рішення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 23.12.2019 року