Справа № 120/3421/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 грудня 2019 р. Справа № 120/3421/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Драло О.В.

представника позивача: Шевчук А.А.,

представника відповідачів: Малишенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РУДСТАР ВУД» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «РУДСТАР ВУД» (далі ТОВ «РУДСТАР ВУД») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі-відповідач 1), Головного управління ДПС у Вінницькій області(далі відповідач 2) у якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС України у Вінницькій області № 1222062/41861132 від 15.07.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 25.06.2019, що подана ТОВ «РУДСТАР ВУД»

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 25.06.2019, що подана ТОВ «РУДСТАР ВУД»;

стягнути на користь ТОВ «РУДСТАР ВУД» з Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Вінницькій області солідарно судові витрати у розмірі 8842 гривні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідно до п.201 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) позивачем було складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 3 від 25.06.2019 року на суму 178 350, 43 грн. ( в тому числі ПДВ на суму 29725,07 грн.).

Податковим органом реєстрацію податкових накладних було зупинено та підставою зупинення вказано - відповідність вимогам п. п. 1.6. п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням комісії Головного управління ДФС України у Вінницькій області № 1222062/41861132 від 15.07.2019 року позивачу відмовлено у реєстрації вказаної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач вважає рішення Комісії ДФС № 1222062/41861132 від 15.07.2019 року, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації незаконним та таким, що позбавляє позивача можливості повноцінно здійснювати законну господарську діяльність, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 28.10.2019 року прийнято, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 26.11.2019 року, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

19.11.2019 року представником відповідача 1 подано відзив на адміністративний позов, у якому заперечив щодо заявлених позовних вимог. Вказав, що рішенням № 1222062/41861132 від 15.07.2019 року регіональної комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації відмовлено в реєстрації податкової накладної № 3 від 15.07.2019 року в зв`язку з підстав не надання платником податку договорів, зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них; довіреностей; актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування , навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі, рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання передавання (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, документів, щодо підтвердження відповідності продукції (декларацій про відповідність, паспортів якості сертифікатів відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Відповідач 1 вважає, що діяв на підставі та в спосіб, що визначені законом, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

19.11.2019 року представником відповідача 2 подано відзив на адміністративний позов, у якому вказав, що Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 визначено, що податкові накладні/розрахунки коригування, які подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до встановлених цим порядком ознак.

Разом з тим, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування виявлено, що ПН/РК відповідають одній з ознак, визначених у пункті 3 цього Порядку, така ПН/РК не підлягає моніторингу та підлягає реєстрації в Реєстрі. Водночас ПН/РК, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено ПН/РК, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких ПН/РК зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу ПН/РК відповідає критеріям ризиковості здійснення операцій, крім ПН/РК, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких ПН/РК зупиняється.

Окремо зазначає, що податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Оскільки позивач не надав документів, передбачених вказаним пунктом Порядку, комісією було прийнято оскаржуване рішення, якими відмовлено в реєстрації податкової накладної.

Відповідач 2 вважає, що діяв на підставі та в спосіб, що визначені законом, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву.

25.11.2019 року представником позивача подано відповідь на відзиви відповідачів , у якому вказує, що відзиви є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.06.2019 року ТОВ «РУДСТАР ВУД» є юридичною особою основним видом економічної діяльності якого є лісопильне та стругальне виробництво.

ТОВ «РУДСТАР ВУД» являється платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом з реєстру платників ПДВ № 016 від 03.04.2019 року.

14 травня 2019 між ТОВ «РУДСТАР ВУД» (надалі-продавець) та ТОВ «Юро Ламбер», (надалі - покупець), був укладений договір поставки №ONV-2 від 14.05.2019 року (далі - договір).

Згідно п.1.1 вищевказаного договору продавець зобов`язується постачати пиломатеріали природної вологості в асортименті, кількості та по цінам в відповідності з Додатками до цього договору, що є невід`ємною його частиною, а покупець зобов`язується прийняти продукцію та сплатити за неї на умовах цього Договору.

Згідно з п. 4.3 загальна сума Договору 5 000 000, 00 грн.

Поставка товару продавцем здійснюється у період з 14.05.2019 року по 31.12.2019 року.

25.06.2019 року на виконання умов договору № ONV-2 від 14.05.2019 року ТОВ «РУДСТАР ВУД» було проведено поставку пиломатеріалів ТОВ «ЮРО ЛАМБЕР», а саме: Дошку необрізну дубову - 16,69 мЗ на загальну суму 178350,43 гри.(в т.ч. ПДВ 29725,07 грн.), що підтверджується відповідними первинними документами, а саме :

- видатковою накладною № 9 від 25.06.2019 року;

- рахунком-фактурою № 9 від 25.06.2019 року;

- товаро транспортною накладною № 9 від 25.06.2019 року.

26.06.2019 року ТОВ «ЮРО ЛАМБЕР» частково оплатила поставку пиломатеріалів, що підтверджується заключною випискою з рахунку ТОВ «РУДСТАРВУД» в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.06.2019 року по 30.06.2019 року від 21.08.2019 року №200819VU12233782.

15.08.2019 року ТОВ «ЮРО ЛАМБЕР» оплатила решту суми та повністю виконала свої зобов`язання за договором поставки Договору № ONV-2 від 14.05.2019 року що підтверджується проміжною випискою з банківського рахунку ТОВ «РУДСТАРВУД».

25.06.2019 року ТОВ «РУДСТАР ВУД» було складено податкову накладну № З від 25.06.2019 року на загальну суму 178 350,43 грн. (в т.ч. ПДВ на суму 29725,07 грн.) та відповідно п. 201.10 статті 201 ІІК України направлено її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

11.07.2019 року ТОВ «РУДСТАР ВУД» отримало квитанцію від 10.07.2019 року від Державної фіскальної служби України про те, що реєстрація податкової накладної № 3 вд 25.06.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена на підставі не відповідності пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку". При цьому Головне управління ДФС у Вінницькій області пропонувало падати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

17.12.2019 року у судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що 11.07.2019 року начальнику Немирівського управління ГУ ДФС у Вінницькій області було надано письмові пояснення, відповідно до яких 25.06.2019 року ТОВ «РУДСТАР ВУД» було помилково складено на контрагента ТОВ «ЮРО ЛАМБЕР» податкову накладну № 3 від 25.06.2019 року на загальну суму 178 350,43 грн. (в т.ч. ПДВ на суму 29725,07 грн.). В Державній фіскальній службі України у під категорії 101.17 «ЗІР» зазначено, що у разі помилкового складання податкової накладної (ПН) відсутні первинні документи щодо постачання товарів/послуг, платник податків може подавати лише письмові пояснення щодо зайвого (помилкового) складанні ПН/РК. Разом з цим, Порядком зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено право, а не обов`язок платника податків надавати документи , необхідні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних. На підставі п.44.1 ПК України щодо заборони формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених первинними документами, платник податку, а саме: ТОВ «РУДСТАР ВУД» просило не включати до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних помилково складену податкову накладну № 3 від 25.06.2019 року.

15.07.2019 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 25.06.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

20.08.2019 року ТОВ «РУДСТАР ВУД» до Головного управління ДФС у Вінницькій області було надіслано лист-поясненян щодо реєстрації податкової накладної № 3 від 25.06.2019 року, у якому обґрунтовано правомірність її складення та в додатках надіслано документи для прийняття відповідного рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, а саме:

- копію Договору поставки № ONV-2 від 14.05.2019 року;

- копію додатку № 1 до Договору поставки № ONV-2 від 14.05.2019 року;

- копію видаткової накладної № 9 від 25.06.2019 року;

- копію рахунку-фактури № 9 від 25.06.2019 року;

- копію товаро-транспортної накладної № 9 від 25.06.2019 року;

- копію податкової накладної № 3 від 25.06.2019 року;

- копію заключної виписки з рахунку ТОВ «РУДСТАР ВУД» в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.06.2019 року по 30.06.2019 року від 21.08.2019 року № 200819VU12233782;

- копію проміжної виписки з банківського рахунку ТОВ «РУДСТАР ВУД» в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.08.2019 року по 20.08.2019 року № 200819VU4352716;

- копію договору № 27/03 від 27.03.2019 року;

- копію накладної № 2 від 29.03.2019 року;

- копію акту переробки сировини від 30.05.2019 року;

- копію договору-заявки № 25/06/2019 року;

- копію акту виконаних робіт (послуг) № 3 від 25.06.2019 року;

- копію рахунку-фактури № 3 від 25.06.2019 року.

Не погоджуючись з рішеннями щодо відмови в реєстрації податкової накладної, позивач за захистом своїх прав та законних інтересів звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України, (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.п. «а» п. 185.1. ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених п. 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Відповідно до вимог п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Згідно з вимогами п. 4 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок зупинення реєстрації № 117), у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак, визначених у пункті 3 цього Порядку, такі податкова накладна/розрахунок коригування не підлягають моніторингу та підлягають реєстрації в Реєстрі.

Як вбачається з п. 5 Порядку зупинення реєстрації № 117, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Згідно з вимогами п. п. 6 та 7 Порядку зупинення № 117 визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Отже, підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність:

1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку;

2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

Суд зазначає, що вимог п.п. 6 та 7 Порядку № 117 є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) трактування обов`язків контролюючих органів.

Разом з тим, реєстрацію поданої позивачем податкової накладної зупинено (як зазначено в квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних) через те, що податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку» (а.с.18).

Таким чином, зупиняючи реєстрацію податкової накладної № 3 від 25.06.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідачем застосовано формулювання, яке п.п. 6 та 7 Порядку не передбачено.

Вказане свідчить про те, що контролюючим органом реєстрацію податкової накладної зупинено з підстав, які не передбачені законодавством.

Крім того, згідно з п.п. 1.6. п. 1. Критеріїв ризиковості платника податку, оприлюднених листом ДФС України від 05.11.2018 року, комісії Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків у відповідності до категорій ризикових платників податків, вичерпний перелік яких визначений у п.п. 1.6. п. 1. Критеріїв.

Слід зазначити, що п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку, оприлюднених листом ДФС України від 05.11.2018 року № 959/99-99-07- 18, містить в собі 14 абзаців та 7 додаткових ступенів ризику. При цьому, відповідачем в квитанції не зазначено якому саме із 7 критеріїв ризиків п.п.1.6 п.1 відповідає позивач.

Крім того, згідно п.1.6. листа Державної фіскальної служби України від 05.11.2018 року комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків.

Відповідно до абз.11 п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості, якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що комісією Державної фіскальної служби України під час зупинення реєстрації податкових накладних було з порушенням встановленого законом порядку, неправомірно і необгрунтовано застосовано до цієї податкової накладної критерії ризиків, які застосовуються до платника податків і не підлягають до застосування по відношенню до накладних, та не виконано вимог закону щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості оскаржуваного рішення. Вживання податковим органом загального посилання на п.п.1.6 п.1 Критеріїв, без зазначення одного із 7 критеріїв визначених цим підпунктом є неконкретизованим.

Визначення фіскальним органом у квитанціях конкретного критерію ризику впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних пояснень та документів.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних та юридичних), а також переконливих та зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Зазначена позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 жовтня 2018 року (справа №822/1817/18), ухвалі Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 2 квітня 2019 року у справі №819/1073/18.

Крім того, суд звертає увагу, що Критерії ризиковості платника податку визначено листом ДФС України від 05.11.2018 року

При цьому суд зауважує, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні ст. 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до ст. 7 КАС України. Акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи і законні інтереси громадян, здійснюють безпосередній вплив на господарську діяльність суб`єктів господарювання, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у встановленому порядку, тобто документ має бути нормативно-правового характеру. Листи ж ДФС мають лише інформаційний характер.

А тому визначення таких критеріїв листом ДФС суперечить вимогам принципів правової визначеності та передбачуваності.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 02 квітня 2019 року по справі №822/1878/18.

Крім того, в судовому засіданні з`ясовано, що позивач був віднесений до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платників податків так як платник зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців. Тобто зупинення реєстрації податкової накладної було пов`язано саме з таким критерієм, а не із здійсненням ризикових операцій платником.

Разом з тим, відповідно до довідки ГУ ДПС у Вінницькій області від 11.10.2019 Комісією 09.10.2019 року прийнято рішення про виключення ТОВ «Рудстар Вуд» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платників, так як платник податків перестав відповідати критеріям ризиковості та в зв`язку з відсутністю інформації щодо здійснення нереальних господарських операцій.

Згідно з п. 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до п. 15 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 вказаного Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Враховуючи наведене, суд зауважує, що платник ПДВ, тобто ТОВ «РУДСТАР ВУД» має право подати до контролюючого органу відповідні пояснення та документи протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в ПН/РК, тобто подання таких документів після винесення оскаржуваного рішення від 15.07.2019 року не суперечить нормам Пордку № 117.

Пунктом 16 Порядку № 117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 вказаного Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Згідно з вимогами п.п. 18-20 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 вказаного Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Судом досліджено надані позивачем наступні документи: виписку ТОВ «РУДСТАР ВУД» з ЄДРПОУ; витяг з реєстру платників ПДВ ТОВ «РУДСТАР ВУД»; договір поставки ONV-2 від 14.05.2019 року; додаток № « 1 (специфікація) до договору № ONV-2 від 14.05.2019 року; Договір № 27/03 від 27.03.2019 року; Накладна № 2 від 29.03.2019 року; товаро-транспортна накладна № 010318 від 27.12.2018 року та специфікацією-накладною до неї; товаро-транспортна накладна № 010327 від 29.01.2019 року та специфікацією-накладною до неї; товаро-транспортна накладна № 010341 від 08.02.2019 року та специфікацією-накладною до неї; акт переробки сировини від 30.05.2019 року; договір оренди нежитлового приміщення від 01.06.2018 року; відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за травень 2019 року; Договір-заявка № 25/06/2019; акт виконаних робіт (послуг) № 3 від 25.06.2019 року; рахунок-фактура № 3 від 25.06.2019 року; заключна виписка з рахунку ТОВ «РУДСТАР ВУД» в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.06.2019 року по 30.06.2019 року від 21.08.2019 року N» 200819VU 12233782; видаткова накладна №» 9 від 25.06.2019 року; рахунок-фактура N» 9 від 25.06.2019 року; товаро-транспортна накладна № 9 від 25.06.2019 року; Проміжна виписка з банківського рахунку ТОВ «РУДСТАРВУД» в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.08.2019 по 20.08.2019 від N» 200819VU14352716; податкова накладна № 3 від 25.06.2019 року; Квитанція №1 до Податкової накладної № 3 від 25.06.2019 року; рішення ГУ ДФС у Вінницькій області № 1222062/41861132 від 15.07.2019 року; фотокопія особистого кабінету платника податку на додану вартість ТОВ «РУДСТАР ВУД».

Відповідно до вимог п. 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Пунктом 22 Порядку № 117 передбачено, що рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Відповідно до пункту 23 Порядку №117, таке рішення приймається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку.

Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначена Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 117 (додаток 2 до вказаного Порядку).

Форма такого рішення передбачає, що в разі відмови в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано (з тих, що визначені вказаною формою рішення), мають бути підкреслені.

В оскаржуваному рішенні зазначено (відмітка Х), що платником податку не надано копій документів: договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них; договорів, довіреностей; актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування , навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі, рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання передавання (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків; документів, щодо підтвердження відповідності продукції (декларацій про відповідність, паспортів якості сертифікатів відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Разом з тим, суд встановлено, що пояснення та документи надавалися ГУ ДФС у Вінницькій області 20.08.2019 року, після винесення оскаржуваного рішення від 15.07.2019 року, що не заперечується представником відповідача. Такі дії позивача узгоджуються з п.15 Порядку №117.

Також суд наголошує, що у цій справі суд не надає оцінку реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, на підставі яких складено спірну податкову накладну, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що рішення № 1222062/41861132 від 15.07.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 25.06.2019, поданої ТОВ «РУДСТАР ВУД», прийнято необгрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Що ж до позовної вимоги в частині зобов`язання Державної податкової Служби України зареєструвати податкову накладну № 3 від 25.06.2019 року ТОВ «РУДСТАР ВУД» в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов`язків платника податків.

У той же час, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк, у випадку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування механізм її подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим.

Так, п.28 Порядку №117, окрім іншого, визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з нормами п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДФС України.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачами, надані позивачем документи є достатніми для реєстрації податкової накладної № 3 від 25.06.2019 року.

Обставин, які б перешкоджали реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом не встановлено.

Відповідно ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Державної податкової служби України вчинити необхідні дії з метою відновлення прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся, шляхом реєстрації податкової накладної ТОВ «РУДСТАР ВУД» № 3 від 25.06.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, а тому на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1921 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Ч. 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому, покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень ст. 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2019 між позивачем та адвокатом Шевчуком А.А. був укладений договір про надання правової допомоги № 03/10/2019.

Відповідно до п.1.1. договору адвокат прийняв на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів позивача в Вінницькому окружному адміністративному суді з усіма правами, наданими сторонам відповідними процесуальними законами.

Згідно із п. 2.1. вартість правової допомоги за цим договором становить 5000 грн. та зазначається в актах приймання-передачі наданих послуг, в платіжних (розрахункових документах.

16.10.2019 року між позивачем та адвокатом Шевчуком А.А. був складений Акт приймання передачі наданих юридичних послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 03/10/2019 від 03.10.2019 року, яким засвідчено, що адвокат виконав, а позивач прийняв правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим Договором, а саме: кількість часу, витраченого адвокатом на складання позовної заяви 10 годин, вартість 1 години наданих адвокатом послуг становить 500 грн., загальна вартість склала 5000 грн.

04.10.2019 року адвокату Шевчуку А.А. перераховано на його рахунок кошти у сумі 5000 грн. за надані юридичні послуги згідно договору № 03/10/2019 від 03.10.2019 року.

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами.

Також, безспірним є факт участі адвоката Шевчука А.А. в судових засіданнях Вінницького окружного адміністративного суду 26.11.2019 року та 17.12.2019 року.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., що відповідає вимогам розумності та співмірності.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС України у Вінницькій області № 1222062/41861132 від 15.07.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 25.06.2019, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю «РУДСТАР ВУД».

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 3 від 25.06.2019, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю «РУДСТАР ВУД».

Стягнути на користь Товариства з обмеженою з відповідальністю «РУДСТАР ВУД» сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну гривень) та 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «РУДСТАР ВУД» (, вул. Соборна, 208, м. Немирів, Вінницької області, 22800)

Відповідач 1: Державна податкова служба України (, Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053)

Відповідач 2: Головне управління ДПС у Вінницькій області ( , м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Повне судове рішення складено та підписано суддею: 23.12.2019

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна