Справа № 398/3921/19(2-а/398/119/19)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 398/3921/19(2-а/398/119/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Чабаненко С.В.,
суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу інспектора взводу №1 роти №2 батальону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гуленка Сергія Петровича на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2019 року у справі №398/3921/19(2-а/398/119/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гуленка Сергія Петровича про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гуленка Сергія Петровича про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.11.2019 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 24.10.2019 року інспектором взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гуленко Сергієм Петровичем винесено постанову серії НК №528061 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн за порушення вимог п. 2.9 «в» ПДР, а саме: 24.10.2019 року керував автомобілем з номерним знаком, який неосвітлений у темну пору доби.

У зв`язку із тим, що відповідачем до матеріалів справи не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, то твердження позивача щодо того, що останній не порушував правила ПДР суб`єктом владних повноважень не спростовано, а тому оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вини позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища регулює Закон України «Про дорожній рух».

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Приписами ч. 6 ст. 121 Кодексу про адміністративне правопорушення України (далі КУпАП) визначено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм права вбачається, що експлуатація транспортних засобів забороняється у випадку, зокрема, якщо номерний знак неосвітлений в темну пору доби, що беззаперечно ускладнює його ідентифікацію.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП вбачається, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Приписами п. 4 ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складання суб`єктом владних повноважень постанови від 24.10.2018 року №528061 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху стало порушення позивачем п.п. «в» п. 2.9 правил ПДР.

З п. 8 означеної постанови вбачається, що як доказ вчинення правопорушення відповідачем до постанови долучено відеофіксацію провадження, здійснену на автомобільний відеореєстратор .

Проте, до суду першої інстанції вказаний доказ інспектором патрульної поліції надано не було, про що зазначено в рішенні суду від 04.11.2019 року.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву до якого було додано як доказ вчинення правопорушення його відеофіксацію, проте даний відзив до суду першої інстанції надійшов 19.11.2019 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції суду.

Приписами статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою вжиття заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, колегія суддів дослідила наданий до матеріалів справи диск з відеофіксацією вчиненого позивачем правопорушення.

Проте, через неналежну якість проведеної відофіксації встановити факт вчинення правопорушення позивачем неможливо, а саме: неможливо достовірно встановити, що номерний знак неосвітлений повністю.

Колегія суддів зауважує, що наявність лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26.042018 року у справі №338/1/17 (адміністративне провадження №К/9901/15804/18).

Частиною 2 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, так як в даній справі відповідачем є суб`єкт владних повноважень, то обов`язок доказування щодо правомірності винесеного рішення покладається саме на нього, що передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України, проте матеріали справи таких доказів не містять.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, рішення суду апеляційної інстанції, згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України, не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 243, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гуленка Сергія Петровича на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.11.2019 року у справі №398/3921/19 - залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.11.2019 року у справі №398/3921/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко