Справа № 560/2479/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2479/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

24 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до МВС України, Управління МВС України в Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення МВС України від 18.12.2018 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати МВС України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу;

- зобов`язати управління МВС України в Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області перерахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що передбачена Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ №850 від 21.10.2015, в розмірі 113300,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив йому у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ-ї групи інвалідності.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України, викладене у висновку від 18.12.2018 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що в період з 01.07.1998 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та відповідно до наказу УМВС України в Хмельницькій області №310 о/с був звільнений зі служби.

Позивачу у 2003 під час огляду МСЕК було встановлено 25 % втрати працездатності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у зв`язку з чим НАСК "Оранта" йому 08.07.2004 виплачено страхову суму в розмірі 2000,00 грн.

18.12.2015 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ), у зв`язку з чим 15.12.2016 йому виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206 700, 00 грн.

24.03.2017 в результаті повторного медичного огляду, Хмельницька обласна МСЕК встановила позивачу ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії АГ №0017930 від 24.03.2017.

27.03.2017 позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Управління МВС України в Хмельницькій області 30.03.2017 сформувало висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ та направило його разом з поданими позивачем документами до МВС України для прийняття рішення.

Супровідним листом від 14.06.2017 №15/2-2040 МВС України повернуло вказані документи ліквідаційній комісії УМВС України в Хмельницькій області як такі, що не відповідають вимогам законодавства. Посилаючись на пункт 4 Порядку №850, МВС України вказало на відсутність у позивача права на отримання грошової допомоги, оскільки з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.10.2017, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 до МВС України, третя особа - ліквідаційна комісія управління МВС України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність МВС України щодо неприйняття у встановлений строк рішення по матеріалах про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10. 2015 №850.

Зобов`язано МВС України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ та пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 та прийняти відповідне рішення.

На виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.10.2017, ліквідаційна комісія Управління МВС України в Хмельницькій області сформувала висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 03.01.2018 та направила його разом із іншими документами до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення.

При цьому, ліквідаційною комісією Управління МВС України в Хмельницькій області при формуванні висновку враховано до складу раніше виплачених сум позивачу також 2000,00 грн., які були виплачені НАСК "Оранта" у 2003.

Листом від 01.02.2018 №15/2-353 МВС України повернуло вищевказані матеріали без права на виплату одноразової грошової допомоги та повідомило позивача, що підставою для відмови у її призначенні є відсутність інформації про попередні огляди МСЕК та встановлення втрати працездатності.

У травні 2018 позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до МВС України та Управління МВС України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.07.2018 по справі №822/1883/18, яке залишено без змін Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2018, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Постановою Верховного суд від 31.01.2019 року дані рішення судів залишено в силі.

Відповідно до вказаних судових рішень зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області скласти та направити Міністерству внутрішніх справ України висновок та додані до нього документи про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок та додані до нього документи про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, та прийняти рішення про призначення чи про відмову в призначенні йому одноразової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Управлінням МВС України в Хмельницькій області в особі Ліквідаційної комісії МВС України у Хмельницькій області було складено відповідний висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.07.2018 по справі №822/1883/18, який був направлений до МВС України.

МВС України 18.12.2018 було затверджено висновок та у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу відмовлено.

Не погодившись з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив позивачу у нарахуванні і виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені п. 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з рішенням щодо часткового задоволення позову, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав, що первинний огляд позивача на МСЕК (з установленням 25 % втрати працездатності) відбувся у 2003 році, а повторний (з установленням ІІ групи інвалідності) - у 2017 році, що перевищує термін установлений Порядком № 850, тому законних підстав для призначення йому грошової допомоги в більшому розмірі немає. Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що пункт 4 Порядку №850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Також скаржник зазначив, що суд першої інстанції передчасно зобов`язав МВС України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , що суперечить Порядку, зважаючи на те, що в МВС України відсутні документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки не були надіслані ліквідаційною комісією Управління МВС України в Хмельницькій області до МВС Укграїни для розгляду та прийняття рішення, тому розгляд питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності можливий виключно після надходження документів від ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує, що МВС України, приймаючи рішення про відмову призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, діяло відповідно до положень Порядку №850, а тому будь-яких підстав для скасування вказаного рішення МВС України не існує.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

До набрання чинності Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону №565-ХІІ та Порядком №850.

За приписами статті 23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

В свою чергу, згідно з пунктом 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п.7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно зі п.14 Порядку №850, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Слід указати, що ці підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Як встановлено судом, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.07.2018 у справі №822/1883/18 МВС України повторно розглянуто висновок та додані до нього документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та 18.12.2018 затверджено висновок про відмову позивачу у її призначенні.

Міністерство внутрішніх справ України відмову у призначенні грошової допомоги обґрунтовує тим, що первинне установлення позивачеві втрати працездатності відбулося у 2003, при повторному огляді установлено ІІ групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності - у 2017, що перевищує встановлений Порядком №850 дворічний термін.

Пунктом 4 Порядку №850 визначено, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно п. 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (який набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Відповідно до п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

При цьому, Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені п. 4 Порядку №850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Також цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у п. 14 Порядку №850, а підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №808/1866/16, від 01.08.2018 року у справі №750/5060/17, від 18.10.2018 року у справі №369/13187/17, від 19.09.2018 у справі №530/1280/17, від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а.

Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушених прав позивача, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 та Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Як встановлено судом, для призначення і виплати спірної одноразової грошової допомоги позивач подав необхідні документи, проте в призначенні такої допомоги позивачу відмовлено протиправно та за відсутності законних підстав для прийняття відповідного рішення. При цьому така віддмова відповідчаем вчинена неодноразово, незважаючи на попередні рішення судів з цього приводу.

Таким чином, враховуючи неодноразову, протиправну відмову МВС України щодо нарахування і виплати одноразової грошової допомоги позивачеві, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, а також повторне звернення позивача до суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням з інвалідності ІІ групи, відповідно до Порядку №850, оскільки зобов`язання МВС України повторно розглянути заяву та документи позивача про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності не відновить порушених прав позивача та в подальшому спричинить чергове звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 грудня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.