Справа № 160/8843/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2019 року Справа № 160/8843/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Луніної О.С.
за участю секретаря судового засідання Терентенко О.О.
представника позивача Гурського В.С.
представника відповідача Некуатової Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ПРОМ» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,-
Позивач вважає протиправними такі рішення митного органу, оскільки коригування відбулося безпідставно, подані до митного оформлення документи не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товару та повністю підтверджують заявлену вартість ввезеного товару. Крім того, позивач зазначає, що Дніпропетровською Торгово-промисловою палатою було проведено експертизу, за результатами якої складено висновок експерта № ГО-607 від 04.03.2019, згідно з яким ринкова вартість меблів поставлених за контрактом № 24/АР від 18.03.2013 за специфікацією № 17 від 23.11.2018 співпадає з вартістю визначеною у вказаній специфікації.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/8843/19.
Дніпропетровською митницею ДФС до суду надано відзив на позовну заяву ТОВ «АРТ-ПРОМ», в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, а тому митним органом правомірно здійснено коригування митної вартості товару.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що зовнішньоекономічна поставка товарів здійснювалась на підставі контракту від 18.05.2013 № 24АР, укладеного між ТОВ «АРТ-ПРОМ», як покупцем, та фірмою ZHEJIANG TAIFENG FURNITURE CO.,LTD Китай, як продавцем, відповідно до п. 1.1 якого, за цим контрактом продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар в кількості та асортименті у відповідності до підписаної сторонами специфікації, (далі - додатки), які є невід`ємною частиною даного контракту.
05 березня 2019 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товару: «комплектуючі для власного виробництва офісних меблів. Частини меблів для сидіння: комплект металевий механізм хитання та регулювання висоти до стільця офісного». арт. SYM003ВВТ, задній кронштейн арт. ВАС ВАR 2400 шт. Вироби із пластмаси фурнітура меблева пластикова кожух Т подібного кронштейна, арт. В001А 2400 шт., торгівельна марка ZHEJIANG TAIFENG.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до вантажної митної декларації, митний орган направив ТОВ «АРТ-ПРОМ» повідомлення, оскільки дійшов висновку, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підтягає сплаті за оцінювані товари.
ТОВ «АРТ-ПРОМ», на вимогу митного органу 06.03.2019 направлено лист № 1, в якому зазначено, що до ЕМД від 05.03.2019 № UA110180/2019/403743 надано всі документи відповідно до п. 2 ст. 53 МКУ. Інших документів в десятиденний термін надати неможливо.
За результатами розгляду наданих декларантом документів Дніпропетровською митницею ДФС надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийнято рішення № UA110000/2019/400021/2 від 06 березня 2019 року, яким здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості та визначено митну вартість товару за ціною щодо подібних (аналогічних товарів), за ВМД № UA110180/2019/403033 від 22.02.2019.
ТОВ «АРТ-ПРОМ», вважаючи картку відмови та рішення необґрунтованим, звернулося до суду з відповідним позовом.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, суд зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу
Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, Дніпропетровська митниця ДФС дійшла висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Митним органом виявлено наступні невідповідності та розбіжності у документах, поданих позивачем до митного оформлення.
Відповідно до п. 11.4 визначено, що контракт та додатки до нього укладаються російською та англійською мовами.
В порушення вказаного пункту надана до митного оформлення Специфікація № 17 від 23.11.2018 року викладена російською мовою.
Нумерація пунктів контракту не послідовна (після п. 11.4 наступний п.11.7)
У поданій експортній митній декларації зазначені реквізити морського коносаменту 596207494, на відміну від того, що надано до митного оформлення SZ19010390С.
Пунктом 5.1 контракту передбачено надання сертифікату якості за товар, який до митного оформлення не наданий.
Декларантом заявлено контракт з виробником (код 4104). У товаросупровідних документах, наданих декларантом не вказано ZHEJIANG TAIFENG FURNITURE CO.,LTD як виробника товару.
Відповідно до умов специфікації № 17 від 23.11.2018 товар постачається на умовах поставки FOB Шанхай.
Згідно заявки на транспортування від 01.12.2018 № 535 вартість експедиторських витрат за межами митної території складає 60 дол. США.
Вищевказане свідчить про наявність значних розбіжностей у складовій митної вартості товару, а саме витратах на транспортування.
Надані переклади товаросупровідних документів не відповідають вимогам п. 2.5 Порядку виконання формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом МФУ від 30.05.2012 № 631.
У зв`язку з відмовою декларанта від подання додаткових документів, неподанням декларантом документів, передбачених ч.ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України, відсутність у наданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни товару , що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідачем відповідно до ст.ст 59, 60, 61 Митного кодексу України скориговано митну вартість заявленого до митного оформлення товару за митною вартістю подібного товару.
Таким чином, позивачем під час здійснення митного оформлення товару не було надано необхідні та достатні відомості і документи для визначення складових митної вартості товару, внаслідок чого суд дійшов висновку, що посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Стосовно того, що позивачем до суду надано Висновок експерта Дніпропетровської Торгово-промислової палати № ГО-607 від 04.03.2019, то, з урахуванням вище викладених обставин ,він не є законодавчо визначеною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, з урахуванням ненадання під час митного оформлення необхідних для підтвердження митної вартості відомостей.
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови.
Відповідно до ст. 264 МКУ, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ПРОМ».
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24.12.2019.

Суддя О.С. Луніна