Справа № 120/3521/19-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 грудня 2019 р. Справа № 120/3521/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Тетяни Юріївни,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Герман Ірини Володимирівни,

представника відповідача: Бешлея Ігоря Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (, адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050)

про: визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (, адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області, на підставі висновку службового розслідування щодо порушення службової дисципліни, винесено наказ № 1559 від 24.09.2019 року про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та, відповідно, наказ № 192 від 15.10.2019 року, за яким його звільнено зі служби в поліції. Оскільки події, які охоплюються висновком службового розслідування, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, на думку позивача, вказані накази є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Даною ухвалою, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, витребувано з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області матеріали службового розслідування щодо порушення службової дисципліни інспектором-черговим чергової частини Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майором поліції Запорожцем Миколою Леонідовичем від 24.09.2019 року.

Позиція Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з приводу заявлених позовних вимог, викладена у відзиві на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні даного позову. Зокрема зазначено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував висновок службового розслідування, яким встановлено факт вчинення позивачем грубого дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Представник відповідача вказує, що, у даному випадку, позивач своїми діями дискредитував звання поліцейського, оскільки дисциплінарні проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру, авторитет Національної поліції України та їх працівників в очах громадськості, що є несумісним із подальшим проходженням служби та зумовлює застосування до поліцейського, який вчинив діяння несумісне з його посадою, крайнього виду дисциплінарного заходу звільнення. Посилаючись на викладене, вважає, що підстави для визнання протиправними та скасування оскаржених наказів відсутні.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року відкладено та призначено наступне підготовче засідання.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Викликано у судове засідання у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для надання пояснень щодо обставин даної справи, та відповідей на поставлені питання суду і учасників справи.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини наведені у позовній заяві, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували та просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, допитавши свідків, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 170 о/с від 16.10.2018 року майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора-чергового чергової частини Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

20.08.2019 року Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин можливого вчинення позивачем дисциплінарного проступку, видано наказ № 1213 про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії. Пунктом третім вказаного наказу, позивача відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

Згідно з матеріалами службового розслідування, 20.08.2019 року екіпажем Управління патрульної поліції у Вінницькій області "Юнкер-1030" здійснювалося патрулювання території міста Вінниці, з метою контролю за додержанням Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. О 02:55 год. поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області по вул. Стрілецькій було помічено транспортний засіб, водій якого порушив пункт 9.2 Правил дорожнього руху та статті 16 Закону України "Про дорожній рух" (при здійсненні маневрування не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку), що, у свою чергу, стало підставою для зупинки даного транспортного засобу.

Після зупинки транспортного засобу, під керуванням майора поліції ОСОБА_1 , поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців та поведінка, яка не відповідає обстановці.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 зазначив, що на момент зупинки він знаходився за кермом транспортного засобу, а позивач на пасажирському сидінні біля водія. Однак, з метою врегулювання даної події, шляхом не складення матеріалів про адміністративне правопорушення, позивач пересів на місце водія.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні надав аналогічні пояснення стосовно обставин даної справи, натомість вказав, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 пересів на місце водія з заднього пасажирського сидіння.

Переглядом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та відеореєстатора зі службового автомобіля встановлено, що на відеозаписах "972" та "078" зафіксовано зупинку поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області транспортного засобу з-за керма якого, одразу після зупинки, вийшов позивач. При цьому, на вимогу пред`явити посвідчення водія ОСОБА_1 пред`являє лише службове посвідчення поліцейського.

Поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, було запропоновано позивачу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, однак погодився прибути до медичного закладу Комунальне підприємство "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" для проходження медичного огляду в установленому порядку.

Згідно з висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2228 від 20.08.2019 позивач відмовився від проходження медичного огляду. На вимогу поліцейських Управління патрульної поліції у Вінницькій області пред`явити документи на право керування транспортним засобу позивач також відповів відмовою.

Дослідженим у ході судового розгляду справи відеозаписом "080" зафіксовано відмову позивача від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а відеозаписом "091" підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

У подальшому, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серія ОБ № 200583 від 20.08.2019 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та винесено постанову серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення частини 1 статті 126 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП складені відносно ОСОБА_1 , Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області направлено до Вінницького міського суду Вінницької області для прийняття відповідного рішення.

Водночас, не погоджуючись з постановою серії ЕАВ №1437147 від 20.08.2019 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення частини 1 статті 126 КУпАП, позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області за захистом порушених прав.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни інспектором-черговим чергової частини Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майором поліції Запорожцем Миколою Леонідовичем від 24.09.2019 року. Особи, які проводили службове розслідування, дійшли висновку про вчинення позивачем грубого дисциплінарного проступку.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2019 року у справі № 127/23725/19 (провадження № 3/127/6021/19) адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 , закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Наказом Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області № 1559 від 24.09.2019 року, на підставі висновку службового розслідування, за скоєння проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 2, 3, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 16 Закону України "Про дорожній рух", пунктів 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 та абзацу 1 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі службі в поліції.

У зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, наказом Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області № 192 о/с від 15.10.2019 року, на підставі якого майора поліції ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2019 року по справі № 127/24818/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Нагірняк Ольги Василівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ № 1437147 від 20.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2019 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року пішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2019 року скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАВ № 1437147 від 20.08.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. за порушення частини 1 статті 126 КУпАП та закрито провадження в справі.

Позивач, вважаючи накази про звільнення протиправними та з метою їх скасування, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано, зокрема, Законом України від 02.07.2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VІІІ (далі Дисциплінарний статут), Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179 та Присягою працівника поліції.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктом першим, другим частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною першою, другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом шостим частини першої статті 77 Закон України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Службова дисципліна, відповідно до положень статті 1 Дисциплінарного статуту, передбачає дотримання поліцейським Конституціїі законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Аналізуючи положення Дисциплінарного статуту, суд доходить висновку, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, повазі честі і гідності інших осіб та поліцейських, а також дотриманні норм етичної поведінки.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту серед інших передбачено, що до поліцейських може застосовуватись такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема, надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи

За результатами службового розслідування складається висновок, у якому, крім іншого, зазначаються обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, відомості, що характеризують поліцейського, висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (стаття 19 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, згідно зі статтями 20, 22 Дисциплінарного статуту, здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

При цьому, пунктом 6 та 10 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено дві самостійні підстави для звільнення зі служби в поліції: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Як уже зазначалося, у судовому засіданні під час розгляду справи, судом були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_2 під час надання пояснень вказав, що на момент зупинки він знаходився за кермом транспортного засобу, а позивач на пасажирському сидінні біля водія, натомість, свідок ОСОБА_3 зазначив, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 пересів з заднього пасажирського сидіння на місце водія.

Так, до матеріалів даної адміністративної справи долучено оптичний носій з відеозаписами з нагрудних камер співробітників Управління патрульної поліції у Вінницькій області, який отримано під час проведення службового розслідування.

У судовому засіданні, судом досліджено надані відеоматеріали у присутності позивача, який не заперечував щодо його присутності на даних відеозаписах. Переглядом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та відеореєстатора зі службового автомобіля встановлено, що одразу після зупинки поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області транспортного засобу з-за керма вийшов ОСОБА_1 .

Представником Головного управління Національної поліції у Вінницькій області додатково звернуто увагу на те, що ліхтарі сигналу гальмування (зовнішні світлові прилади) безперервно горіли до моменту повної зупинки транспортного засобу. Із зазначеного слідує, що за кермом транспортного засобу, до моменту його зупинки, був саме позивач.

З огляду на істотні, у даному випадку, розбіжності у показаннях свідків, а також відсутність можливості змінити місце у транспортному засобі під час гальмування, судом не приймаються до уваги доводи позивача стосовно того, що він не здійснював керування автомобілем. При цьому, вимогу поліцейських надати для перевірки посвідчення водія ОСОБА_1 не виконав та пред`явив лише службове посвідчення поліцейського, а також відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.

Відповідно до пунктів 1-3 розділу І цих Правил вони є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Отже, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

При цьому суд зазначає, що підвищені вимоги до поліцейського висуваються як під час несення ним служби у робочий час, так і в неробочий час.

Таким чином, поліцейський у будь-який час та за будь-яких обставин зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики та чинного законодавства, бути взірцем для громадян, та не допускати зі свого боку дій, які підривають авторитет та довіру громадян до поліції.

За приписами пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Позивач, як діючий на той час поліцейський не міг не знати про існування вказаного положення, а тому дії ОСОБА_1 спрямовані на перешкоджання поліцейським виконувати свої посадові обов`язки.

Суд підкреслює, що обов`язок поліцейського полягає у тому, щоб неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини та дотримуватися службової дисципліни.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби фактично слугувало перешкоджання поліцейським виконувати свої посадові обов`язки, адже відмова пред`явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також відмова від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог пункту 2.4 та 2.5 Правил дорожнього руху.

Тобто, звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням останнім службової дисципліни, що виявилось у порушенні Правил дорожнього руху.

При цьому, суд наголошує на тому, що позивач на час скоєння дисциплінарного проступку мав старше офіцерське звання майора поліції та займав посаду інспектора-чергового чергової частини Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, отже, своєю поведінкою повинен бути взірцем для підлеглих.

Посилання позивача на те, що на час винесення оскаржуваних наказів, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2019 року адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд вважає безпідставним у зв`язку з тим, що відсутність факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.

Крім того, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.

Суд зазначає, що у межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини у діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

З урахуванням досліджених під час розгляду справи доказів, суд вважає, що службовим розслідуванням підтверджено вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання працівника органів Національної поліції. Так, матеріалами службового розслідування зафіксовано, що позивач своїми діями грубо порушив вимоги частини 1, пунктів 1, 2, 3, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських.

Позивачем, у свою чергу, не спростовані встановлені відповідачем обставини допущення грубого порушення службової дисципліни, що свідчить про дискредитацію звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" визначає, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85).

Більше того, гарантована пунктом другим статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому, відповідно до Рекомендації Rec (2001) № 10 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Про Європейський кодекс поліцейської етики" працівники поліції, на усіх рівнях службової кар`єри, повинні відбиратися на посади на основі особистої кваліфікації та досвіду, що відповідає цілям поліції. Працівників поліції мають характеризувати такі якості: логічність суджень, відкритість, зрілість, доброчесність, комунікативність і, де це необхідно, наявність лідерських та управлінських навичок (пункти 22,23).

У пунктах 33, 59 зазначеної Рекомендації вказано, що поліція повинна бути відповідальною перед державою, громадянами та їх представниками, а також підлягати ефективному зовнішньому контролю. Застосування дисциплінарних стягнень щодо співробітників поліції повинно здійснюватися під наглядом незалежного органу або суду.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням усіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та, відповідно, звільнення зі служби в поліції, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.11.2019 року по справі № 120/860/19-а (провадження № К/9901/26128/19).

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, наявні у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У силу положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (, адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050).

Рішення у повному обсязі виготовлено: 23.12.2019 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна