Справа № 420/3583/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3583/19
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Цандура М.Р.,

представника позивача Яременко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року, (суддя Потоцька Н.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 26 вересня 2019 року) по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Одеської митниці ДФС про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство») звернулося до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просило:

- скасувати рішення Одеської митниці ДФС від 10.05.2019 р. №4220/10/15-70-62-17 та від 22.05.2019 р. №4694/10/15-70-62-17 про відмову у продовженні строку;

- зобов`язати Одеську митницю ДФС продовжити строк тимчасового вивезення судна закордонного плавання т/х «Вилково» ІМО 8918382, яке належить ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», прапор - Україна, порт приписки - Ізмаїл, за межі митної території України до 20.11.2019 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року адміністративний позов ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» був задоволений частково. Скасовано рішення Одеської митниці ДФС від 10.05.2019 р. №4220/10/15-70-62-17 та від 22.05.2019 р. №4694/10/15-70-62-17 про відмову у продовженні строку. В задоволенні вимоги щодо зобов`язання Одеської митниці ДФС продовжити строк тимчасового вивезення судна закордонного плавання т/х «Вилково» ІМО 8918382, яке належить ПРАТ «Українське Дунайське пароплавство», прапор - Україна, порт приписки - Ізмаїл, за межі митної території України до 20.11.2019 р. відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині скасування рішень Одеської митниці ДФС від 10.05.2019 р. №4220/10/15-70-62-17 та від 22.05.2019 р. №4694/10/15-70-62-17 про відмову у продовженні строку та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт/відповідач зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що у відповідності до положень договору та згідно з законодавством України, договір №185 СЭФ від 20.03.2017 року є внутрішньоекономічним договором (контрактом), предметом вищевказаного договору є товар судно закордонного плавання т/х «Вилково», яке було передано Компанії «Тоurmar Маnаgement Limited» (іноземний контрагент, нерезидент).

Позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував, надіслав до апеляційного суду відзив, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача Яременко Ю.І., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» уклало рейсовий чартер-договір фрахтування морського судна №185 СЕФ від 20.03.2017 р. з компанією Тоurmar Маnаgement Limited» Tortola, British Virgin Islands.

Договір передбачає експлуатацію т/х «Вилково» протягом 60 послідовних рейсів, кожен тривалістю 30 діб, з метою перевезення вантажів.

Одеською митницею ДФС Державної фіскальної служби України надано дозвіл на вивезення судна за межі митної території України на підставі зобов`язання капітана т/х «Вилково» про реімпорт (реекспорт) судна закордонного плавання №500100000/18/208 від 21.05.2018 р. строком до 20.05.2019 р.

26 квітня 2019 року ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» була подана заява до Одеської митниці ДФС про продовження строку тимчасового вивезення судна закордонного плавання т/х «Вилково» за межі Митної території України на 6 місяців до 20.11.2019 р. Дана заява було подана до завершення терміну зобов`язання капітана судна про реімпорт (реекспорт) судна закордонного плавання.

10.05.2019 р. Одеською митницею ДФС відмовлено ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» у продовженні строку на тимчасове вивезення судна закордонного плавання т/х «Вилково» за межі митної території України. У листі №4220/10/15-70-62-17 від 10.05.2019 р. аргументовано відмову тим, що судно закордонного плавання т/х «Вилково» за договором стандартного бербоутного чартеру БІМКО (Рекомендований уніфікований загальний чартер Балтійської і міжнародної морської Ради (переглянутий в 1922, 1976 та 1994), кодова назва «GENKON») №185 СЕФ від 26.04.2019 р. з компанією «Тоurmar Маnаgement Limited» Tortola, British Virgin Islands та декларування судна повинно здійснюватися з наданням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» направлено до Одеської митниці ДФС нову заяву від 16.05.2019 р. про продовження строку тимчасового вивезення судна закордонного плавання т/х «Вилково» за межі митної території України до 20.11.2019 р. та лист від 16.05.2019 р. за вих. №ЧМ-192, у якому пояснило, що ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» було укладений договір не бербоут - чартеру, а саме рейсовий чартер - договір фрахтування морського судна на фіксоване число рейсів для перевезення вантажів, що є поважною причиною необхідності продовження строку тимчасового вивезення судна закордонного плавання т/х «Вилково» за межі митної території України до 20.11.2019 р.

Рішенням Одеської митниці ДФС від 22.05.2019 р. №4694/10/15-70-62-17 було відмовлено ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» у продовженні строку тимчасового вивезення судна закордонного плавання т/х «Вилково» за межі митної території України до 20.11.2019 р. з тих же причин.

Задовольняючи частково адміністративний позов ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» суд першої інстанції виходив з того, що договір №185 СЕФ від 20.03.2017 р. (Рекомендований уніфікований загальний чартер Балтійської і міжнародної морської Ради (переглянутий в 1922, 1976 та 1994), кодова назва «GENKON») №185 СЕФ від 26.04.2019 р. з компанією «Тоurmar Маnаgement Limited» Tortola, British Virgin Islands є договором рейсового чартеру та, відповідно, судно закордонного плавання т/х «Вилково» є комерційним транспортним засобом, а не товаром, тому повинен застосовуватися абзац 1 пункту 13 розділу І Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті» від 10.03.2015 №308 - декларування судна закордонного плавання, що використовується виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України, здійснюється без надання митної декларації.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 203 Кодексу торговельного мореплавства України за договором чартеру (фрахтування) судна на певний час судновласник зобов`язується за обумовлену плату (фрахт) надати судно фрахтувальнику для перевезення пасажирів, вантажів та для інших цілей торговельного мореплавства на певний час. Надане фрахтувальнику судно може бути укомплектоване екіпажем (тайм-чартер) або не споряджене і не укомплектоване екіпажем (бербоут-чартер).

Відповідно до статті 134 цього ж Кодексу, договір морського перевезення вантажу повинен бути укладений у письмовій формі. Документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є: 1) рейсовий чартер - якщо договір передбачає умову надання для перевезення всього судна, його частини або окремих суднових приміщень; 2) коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті; 3) інші письмові докази.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, договір №185 СЕФ від 20.03.2017 р. - Рекомендований уніфікований загальний чартер Балтійської і міжнародної морської Ради (переглянутий в 1922, 1976 та 1994), кодова назва «GENCON», не є договором бербоут-чартеру, оскільки, відповідно до міжнародного законодавства, для укладення бербоут-чартеру використовується інша проформа договору, а саме «БерКон 89».

Пунктом. 29.1 Договору №185 СЕФ від 20.03.2017 р. передбачено наступне: «Фрахтователь должен самостоятельно нанимать на судно и оплачивать труд своих членов экипажа (кроме капитана) по нормам не ниже действующих у Судовладельца, с учетом требований законодательства Украины: по возрасту, по профессиональной пригодности, по состоянию здоровья, по квалификационным требованиям, по продолжительности нахождения в рейсе».

Судами 1-ї та 2-ї інстанцій встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що згідно Договору №185 СЕФ від 20.03.2017 р. судно укомплектовано капітаном ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», який є штатним працівником ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», що підтверджується Довідкою ПРАТ «Українське Дунайське пароплавство» від 12.07.2019 №СУП-384 з додатками-витягами з наказу ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» №60 від 19.04.2018 р. про призначення на посаду капітана на т/х «Вилково» штатного працівника ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» Мунтяна А.О., витяг з наказу ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» №81 від 26.04.2018 р. про призначення на посаду капітана на т/х «Вилково» штатного працівника ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» Морозова Р.Г ОСОБА_1 ; копія суднової ролі т/х «Вилково» від 16.04.2018 р. та копія суднової ролі т/х «Вилково» від 25.04.2019 р.

Крім того Державним підприємством «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України» (надалі - ДП «УкрНДІМФ») проведена науково-дослідна робота щодо використання різноманітних форм фрахту для суден ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство».

Так, у пункті 2.2 (сторінка 85) Звіту про науково-дослідну роботу «Обґрунтування та розрахунок ефективності використання різноманітних форм фрахту для суден ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство»» (надалі - Звіт) ДП «УкрНДІМФ» дає аналіз основних умов фрахтування суден в бербоут-чартерах: «Договір фрахтування судна без екіпажу (бербоут-чартер) - різновид оренди транспортного засобу, оренда без надання послуг з управління транспортним засобом і його технічної експлуатації. Відносини, пов`язані з таким договором, підпадають під дію ЦК України. Крім того, регулюванню відносин з бербоут-чартеру присвячені норми КТМ. Незважаючи на явну близькість тайм-чартеру і бербоут чартеру в КТМ кожному з цих договорів присвячена самостійна глава.

У КТМ договір фрахтування судна без екіпажу названий бербоут-чартером. Вельми часто в торговельному мореплаванні цей договір позначається як димайз-чартер. У більшості випадків ці два терміни вживаються як синоніми. Тим часом бербоут-чартер є договір фрахтування судна, у формуванні екіпажу якого судновласник не бере ніякої участі...

Предметом бербоут-чартеру служить передача фрахтувальнику судна на час без надання послуг екіпажу. Внаслідок такої передачі до фрахтувальника переходять правомочності користування і володіння судном (останнє він здійснює через підпорядкований йому у всіх відносинах екіпаж).

Для укладення бербоут-чартеру використовуються стандартні форми (проформи) договорів. Так, з 1974 р. по 1989 р. використовувалися стандартні проформи оренди морських суден без екіпажу «БерКон А» і «БерКон Б», схвалені БІМКО. У 1989 р. БІМКО об`єднала ці дві проформи в одну стандарту проформу бербоут-чартер «БерКон 89», що передбачає, крім передачі судна в оренду, можливість його викупу фрахтувальником.»

Також, ДП «УкрНДІМФ» у висновках до Звіту зазначив наступне: «Юридичний аналіз різновидів фрахтування суден відповідно до чинного законодавства України і міжнародного морського права дозволяє зробити висновок, що ці угоди не є договорами майнового найму судна і відносяться до договорів рейсового чартеру, оскільки мають наступний комплекс кваліфікуючих ознак:

1. Фрахт суден передбачений виключно для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, або інших робіт з метою здійснення одного або декількох рейсів між певними портами, найм суден укладений в письмовій формі.

2. В договорах на рейсовий чартер функції договору фрахтування поєднані з функціями морського перевезення з ознаками договору на термін, який зобов`язує судновласника - перевізника доставити обумовлений вантаж у порт призначення, а фрахтувальника - вантажовідправника - сплатити фрахт за доставку. Основною ознакою рейсового чартеру є те, що функція управління судном залишається за судновласником.

3. Перевезення вантажів, для яких немає спеціальних проформ, здійснюється на базі чартеру «Дженкон».

4. Виконавши таке перевезення і отримавши договірну суму фрахту, комерційні взаємовідносини судновласника з фрахтувальником припиняються.

5. Судновласник (ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство») практично повністю контролює роботу і використання свого судна або флоту і, відповідно, приймає на себе всі комерційні ризики і витрати з його експлуатації на час прийняття договору.

6. Провізна плата визначена за погодженням сторін, виходячи з кон`юнктури фрахтового ринку.

7. Розподіл обсягів прав, ризиків і витрат по судну погоджений таким чином, що заробітну плату екіпажу платить фрахтівник, а комплектування судна екіпажем виконує судновласник.

Даний висновок ще раз доводить, що Договір №185 СЗФ від 20.03.2017 р. є рейсовим чартером, а не бербоут-чартером.

Відповідно до пункту 57 частини 1 статті 4 Митного кодексу України - товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Відповідно до пункту 59 частини 1 статті 4 Митного кодексу України - транспортні засоби комерційного призначення - це будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Крім цього пунктом 16 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю водних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №451, передбачено, що декларування судна закордонного плавання, що використовується виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України, здійснюється без подання митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа. Відомості про таке судно закордонного плавання зазначаються в генеральній (загальній) декларації.

Для здійснення митного контролю капітана судна або інша особа, що входить до командного складу судна і належним чином уповноважена на це капітаном, подає з використанням наявних засобів комунікації документи, передбачені Митним кодексом України, зобов`язання капітана судна про реімпорт (реекспорт) судна закордонного плавання за формою, встановленою Мінфіном, і зобов`язання капітана судна, яке плаває під Державним прапором України, про те, що закуплені за кордоном суднові припаси, зокрема, запаси споживання, не будуть винесені з судна.

Відповідно до пункту 14 розділу І Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 10.03.2015 №308, під час переміщення судна через митний кордон капітан судна або уповноважена ним особа серед інших документів, надання яких передбачено статтею 335 Митного кодексу України, подає два примірники зобов`язання судна про реімпорт (реекспорт) судна закордонного плавання за формою, наведеною в додатку до цього Порядку. При вивезенні за межі митної території України (увезені на митну територію України) несамохідних суден закордонного плавання (без екіпажу) допускається надання Зобов`язання судновласником або уповноваженою ним особою.

Відповідно до вищевказаних положень законодавства України, дозвіл на тимчасове вивезення судна закордонного плавання т/х «Вилково», яке належить ПРАТ «Українське Дунайське пароплавство», було надано Одеською митницею відповідно до Зобов`язання капітана судна про реімпорт (реекспорт) судна закордонного плавання №500100000/18/208 від 21.05.2018 р.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Договір №185 СЕФ від 20.03.2017 р. (Рекомендований уніфікований загальний чартер Балтійської і міжнародної морської Ради (переглянутий в 1922, 1976 та 1994), кодова назва «GENKON») №185 СЕФ від 26.04.2019 р. з компанією «Тоurmar Маnаgement Limited» Tortola, British Virgin Islands є договором рейсового чартеру та, відповідно, судно закордонного плавання т/х «Вилково» є комерційним транспортним засобом, а не товаром, тому повинен застосовуватися абзац 1 пункту 13 розділу І Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті» від 10.03.2015 №308 - декларування судна закордонного плавання, що використовується виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України, здійснюється без надання митної декларації.

Крім того, слід враховувати, що судно було випущено з території України без складання митної декларації, з оформленням генеральної (загальної) декларації.

Разом з цим, відповідачем не обґрунтовано необхідності подання митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа при наявності оформленої генеральної (загальної) декларації.

При цьому, у листі від 19.06.2019 року №28066/6/99-99-18-01-02-15 ДФС України зазначено про пропозицію ПрАТ «УДП» звернутися до Одеської митниці ДФС щодо поміщення судна закордонного плавання т/х «Вилково» у режим тимчасового вивезення з використанням митної декларації без його фактичного повернення в Україну, однак при цьому не обґрунтовані підстави відмови у продовженні строку тимчасового вивезення судна закордонного плавання з урахуванням наявності генеральної (загальної) декларації.

У зв`язку з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що рішення Одеської митниці ДФС від 10.05.2019 р. №4220/10/15-70-62-17 та від 22.05.2019 р. №4694/10/15-70-62-17 про відмову у продовженні строку щодо ПрАТ «УДП» не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та прийняті без урахування усіх фактичних обставин, з порушенням прав позивача.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» в частині скасування рішень Одеської митниці ДФС №4220/10/15-70-62-17 від 10.05.2019 р. та №4694/10/15-70-62-17 від 22.05.2019 р. про відмову у продовженні строку.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалася, що, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, обумовлює межі перегляду даного судового рішення апеляційним судом.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга Одеської митниці ДФС задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року