Справа № 640/16764/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Земляної Г.В., Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.06.2015 року № 6947-17 про сплату транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 25 000,00 грн. та вимогу про сплату боргу від 07.02.2019 року № 404-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року причини пропуску звернення до суду ОСОБА_1 , що викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду, наданої до заяви від 25.09.2019 року на усунення недоліків позовної заяви, в частині вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 6947-17 про сплату транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 25 000,00 грн., визнано неповажними.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 року № 6947-17 про сплату транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 25 000,00 грн. повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

12 грудня 2019 року відповідачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників справи, що з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, та, оскільки вказаним скаржником не наведено нових підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою Окружному адміністративному суду м. Києва від 10 вересня 2019 року позовну заяву через невідповідність вимогам, встановлених статтями 160, 161 КАС України, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху: 1) заяви із зазначенням відомостей представника позивача, визначених п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України: 2) оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду у розмірі 768,40 грн.; 3) вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду із наданням доказів поважності причин такого пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 10.09.2019 року позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій, у відповідності до вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 та ч. 6 ст. 160 КАС України представником позивача зазначено реєстраційний номер облікової картки представника та надано оригінал документу про сплату судового збору за звернення до суду у розмірі 768,40 грн.

Також позивачем до вказаної заяви надано заяву про поновлення строку, в якій зазначалось, що у період з початку червня по серпень 2015 року включно позивач перебувала закордоном, на підтвердження чого надає копії паспортів для виїзду за кордон.

Крім того, позивачем зазначено, що ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

До червня 2019 року, за відсутності будь-якої інформації щодо внесення ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві податкового повідомлення-рішення від 12.05.2015 № 6947-17 та податкової вимоги від 07.02.2017 № 404-17, взагалі не було ніякої необхідності у перевірці інформації щодо власного автомобіля у державному реєстрі обтяжень рухомого майна, з огляду на що про існування спірного податкового повідомлення рішення та податкової вимоги, а також рішення про опис майна в податкову заставу, позивач дізналась лише 16.07.2019, отримавши відповідь з ГУ ДФС у м. Києві від 03.07.2019 № 125921/10-26-15-17-03-17 на адвокатський запит від 21.06.2019 № 69.

Підсумовуючи викладене представник позивача просить суд поновити позивачу строк звернення до суду та прийняти позовну заяву до розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України) з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Тобто, строк звернення до суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 6947-17 складає 1095 днів, тобто 3 роки.

Як зазначено самим позивачем та встановлено судом першої інстанції, місцем реєстрації ОСОБА_1 , є: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, у 2015 році податковим органом на адресу позивача, а саме: АДРЕСА_1 , було надіслано податкове повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 6947-17, яке 01.08.2015 повернулось до ДПІ у Дарницькому районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві з довідкою поштової установи ф. 20 із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 58.2 ст. 58 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакцій чинній на момент надіслання спірного податкового повідомлення-рішення на адресу позивача), яка передбачає, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Між тим, Податковий кодекс України, зокрема, п/п 16.1.1 п. 16.1ст. 16 ПК України, визначає, що платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця.

Водночас, матеріали позовної заяви не містять жодних, у розумінні ст. 73 КАС України, доказів повідомлення позивачем податковий орган про зміну місця перебування, місця знаходження та/або місця проживання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України покладає на суд обов`язок після одержання позовної заяви з`ясувати чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Статтею 122 КАС України визначено строки звернення до адміністративного суду, частина 1 якої передбачає, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк звернення до суду щодо оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 6947-17 про сплату транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 25 000,00 грн. пропущений з причин, які, за висновком суду, є неповажними.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Земляна Г.В.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Повний текст постанови виготовлено - 20 грудня 2019 року.