Справа № 204/3054/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 204/3054/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року (суддя Віхрова В.С.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у квітні 2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести розрахунок наявного страхового стажу ОСОБА_1 для призначення тимчасової державної соціальної допомоги з зарахуванням до наявного страхового стажу: період роботи у Виробничому кооперативі «Весна» з 03.01.1991 по 28.04.1997; період роботи у Приватному підприємстві Фірма «ЕЛАН» з 03.05.1997 по 06.05.1999, з моменту звернення за вказаною довідкою та видати ОСОБА_1 відповідну довідку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у березні 2019 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила здійснити розрахунок наявного страхового стажу з метою подальшого звернення до органів соціального захисту населення для призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі та надати довідку про трудовий стаж.

Листом № 168/03-07/26 від 18.03.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до наданих документів стаж ОСОБА_1 становить 12 років 08 місяців 21 день, для отримання довідки для призначення тимчасової державної соціальної допомоги необхідний стаж 15 років. При цьому до стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи у ВК «Весна», оскільки при прийнятті на роботу підставою прийняття є рішення загальних зборів та при звільненні у 1997 році на печатці підприємства відсутній його код, що порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 22.01.1996. Також не зараховано стаж роботи на фірмі «ЕЛАН», оскільки при звільненні у 1999 році на печатці підприємства також відсутній код.

З підстав відсутності на печатках коду підприємств, неможливо враховувати підтверджуючі довідки. Окрім того, на підтверджуючій довідці фірми «ЕЛАН», виданій 1999, зазначено м. Дніпро.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд погодився з такими висновками Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та зазначив, що будь-якій юридичній особі має бути присвоєно ідентифікаційний код, який є індивідуальним та зберігається протягом існування такого підприємства, установи організації.

За висновком суду першої інстанції, ані трудова книжка, ані уточнюючі довідки не містять достатніх відомостей для підтвердження страхового стажу позивача. При цьому допитані у судовому засіданні свідки повідомили, що працювали з ОСОБА_1 , проте свідок ОСОБА_2 зазначив, що позивач займала посаду комірника з 1995 по 1997 роки, інші свідки повідомили, що їм невідомо про посаду позивача та точний період роботи, а тому показами свідків стаж роботи позивача у ВК «Весна» та ПП фірма «ЕЛАН» не підтверджено.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж особи, записи до трудової книжки вносяться роботодавцем, а тому наявність неправильно внесених записів до трудової книжки не може ставитися у провину власнику трудової книжки.

Також апелянт зазначає, що у трудовій книжці чітко зазначено періоди роботи у ВК «Весна» та ПП Фірма «ЕЛАН», що спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність достатніх відомостей для підтвердження страхового стажу позивача, який зокрема, підтверджено показаннями свідків, які зазначили, що працювали з ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з приписами статті 24 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Механізм призначення у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті, за наявності в неї не менш як 15 років страхового стажу, та її виплати, визначено Порядком призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України

від 27 грудня 2017 року № 1098.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що під час досягнення пенсійного віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особа звертається до органів Пенсійного фонду України із заявою про видачу довідки про наявний страховий стаж.

Згідно з п. 4 Порядку довідка про наявний страховий стаж за формою згідно з додатком видається органами Пенсійного фонду України за заявою особи, до якої додаються копія трудової книжки та у разі потреби документи, що підтверджують трудовий стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній

трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися,

підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п. 2 Порядку).

Згідно з п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках,

коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 порядку встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 23 Порядку документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою щодо отримання довідки про наявний трудовий стаж та надала трудову книжку разом з уточнюючими довідками ВК «Весна» та ПП Фірма «ЕЛАН».

У трудовій книжці ОСОБА_1 № НОМЕР_1 містяться, зокрема, наступні записи: з 03.01.1991 по 28.04.1997 ОСОБА_1 прийнята у члени Виробничого кооперативу «Весна» за рішенням загальних зборів на посаду комірника; з 03.05.1997 по 06.05.1999 ОСОБА_1 працювала на посаді комірника в ПП Фірма «ЕЛАН».

Аналогічні відомості щодо періодів роботи ОСОБА_1 на ВК «Весна» та ПП Фірма «ЕЛАН» містяться також й в уточнюючих довідках.

Підставою для відмови відповідача у зарахуванні вказаних періодів роботи ОСОБА_1 на ВК «Весна» та ПП Фірма «ЕЛАН» стала відсутність на печатках вказаних підприємств, якими засвідчено надані документи та записи у трудовій книжці, коду підприємств.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 15 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 118 від 22.01.1996 та введений в дію з 1 січня 1996 року та чинного на момент внесення записів до трудової книжки позивача та видачі уточнюючих довідок, у разі включення суб`єкта господарської діяльності до Державного реєстру йому встановлюється ідентифікаційний код і коди класифікаційних ознак. Ідентифікаційний код є єдиним для всього інформаційного простору України і зберігається за суб`єктом протягом усього періоду його існування.

У разі перереєстрації (створення) суб`єкта господарської

діяльності, що є правонаступником прав і майнових зобов`язань свого попередника, за ним зберігається ідентифікаційний код попередника.

Згідно з п. 16 Положення використання ідентифікаційного коду з Державного реєстру є обов`язковим для всіх видів звітних та облікових документів, які використовуються за межами суб`єктів господарської діяльності. Звітні та облікові документи, в яких відсутній ідентифікаційний код з Державного реєстру, вважаються недійсними, їх використання тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Також суд зазначає, що відповідно до 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Державним комітетом СРСР по праці та соціальним питанням № 162 від 20.06.1974, у редакції, чинній на момент внесення запису ВК «Весна» до трудової книжки ОСОБА_1 про прийом на роботу, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, чи звільнення, а також нагороди та заохочення заносяться адміністрацією підприємства після винесення наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення та повинні відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідачем зазначено, матеріалами справи підтверджено, що запис про прийняття на роботу ОСОБА_1 у ВК «Весна» здійснено 03.01.1991 на підставі рішення загальних зборів кооперативу, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також судом встановлено, що уточнююча довідка ПП Фірма «ЕЛАН» від 06.05.1999 містить відомості про її видачу у м. Дніпро, що ставить під сумнів достовірність зазначених в ній відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи, що записи у трудовій книжці, а також уточнюючі довідки засвідчені печатками підприємств, які не містять ідентифікаційного коду присвоєного та встановленого в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, відсутність наказу про прийом на роботу у ВК «Весна» та внесення такої інформації на підставі рішення загальних зборів, а також уточнюючої довідки ПП Фірма «ЕЛАН» із зазначенням сумнівних даних, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у своїй сукупності встановлені обставини свідчать про обґрунтованість відмови відповідача у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи при розрахунку страхового стажу на вищевказаних підприємствах.

При цьому, допитані у судовому засіданні свідки повідомили, що точний період роботи ОСОБА_1 у ВК «Весна» та ПП Фірма «ЕЛАН» їм невідомий, лише свідок ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 працювала на посаді комірника з 1995 року по 1997 рік, що також не є достатніми доказами щодо підтвердження періодів роботи ОСОБА_1 з 03.01.1991 по 28.04.1997 у ВК «Весна» та з 03.05.1997 по 06.05.1999 в ПП Фірма «ЕЛАН».

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року в адміністративній справі № 204/3054/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 26 грудня 2019 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повна постанова складена 26 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова