Справа № 215/3592/19 (2-а/2015/257/19)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 215/3592/19 (2-а/2015/257/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання: Новошицька О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Ткаченка Дмитра Олеговича

на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2019 (головуючий суддя Демиденко Ю.Ю.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Ткаченка Дмитра Олеговича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора роти №1 батальйону №2 ППП м. Кривий Ріг в Дніпропетровській області Ткаченка Д.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №605585 від 10.06.2019.

Позов обґрунтовано тим, що згідно постанови відповідача серії ДП18 №605585 від 10.06.2019, він 10.06.2019 о 15.33 год. по дорозі ПрАТ «ПівнГЗК» + 18 м. до дороги на ПрАТ «ПівнГЗК» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на транспортному засобі МЗКТ740100 н/з НОМЕР_1 з напівпричепом МЗКТ 99451 н/з АЕ2129ХО перевозив великогабаритний вантаж «Кузов платформи Білаза», ширина якого складала 3.10 м., не маючи відповідного дозволу, без узгодження з органами МВС, чим порушив вимоги п.22.5 ПДР України та п.7 Постанови КМУ №30, а також не пройшов обов`язків технічний контроль на транспортний засіб і причеп, чим порушив п.31.3б ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121 ч.3, ст. 132-1 КУпАП. Просив постанову серії ДП18 №605585 від 10.06.2019 скасувати, оскільки ПДР України не порушував, на автомобільну дорого не виїжджав, а після завантаження автомобіля з напівпричепом здійснював стоянку біля КПП №6 ПрАТ «ПівнГЗК» в очікуванні оформлення документів та відповідальної особи за внутрішнє переміщення вантажу по території ПрАТ «ПівнГЗК».

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2019 позов задоволено. Скасовано постанову серії ДП18 №605585 від 10.06.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.ст.121 ч.3, 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., справу про адміністративне правопорушення закрито.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відсутня належна доказова база, яка б підтверджувала факт порушення позивачем правил дорожнього руху, а тому суд задовольнив позов.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що водій (позивач) перевозив великогабаритний вантаж не маючи дозволу на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Отже позивач керував транспортним засобом без дозволу, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Після того як були помічені ознаки порушення водієм (позивачем) Правил дорожнього руху та після зупинки транспортного засобу, інспектор попросив водія пред`явити військове посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування; також запитав чи має водій дозвіл від Національної поліції на перевезення крупно габаритного вантажу. Під час перевірки дозволу було з`ясовано, що дозвіл отримано на вантаж «корпус дробарки», а не «кузов платформи білаза», отже вантаж «кузов платформи білаза» перевозився без погоджувальних документів з органами Національної поліції, що правопорушенням, визначеним ст. 132-1 КУПАП та передбачено штраф у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Також при перевірці встановлено іще одне правопорушення: не пройдено обов`язковий технічний контроль на транспортний засіб, що є порушенням ч. 3 ст. 121 КУПАП. За результатами розгляду адмінсправи, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУПАП, до водія (позивача) застосовано адміністративне стягнення в розмірі 510грн. Зазначає, що факт вчиненого позивачем правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейського, з перегляду відеозапису добре видно та чути, що позивач не мав відповідного дозволу від Національної поліції на перевезення вантажу «кузов платформи білаза», а мав дозвіл лише на вантаж «корпус дробарки», що підтверджується наданим позивачем дозволом № 41НГ до суду.

Позивачем до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Учасники процесу, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ДП18 №605585 від 10.06.2019, у зв`язку з порушенням позивачем ОСОБА_1 п.п.22.5, 31.3б ПДР України та п.7 Постанови КМУ №30, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 8).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про автомобільні дороги», КУпАП, норми Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, норми Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, норми Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, матеріалами справи підтверджується що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення двох адміністративних правопорушень:

- перевезення крупно габаритного вантажу без дозволу Національної поліції (порушення п. 22.5 ПДР України), відповідальність передбачена ст. 132-1 КУПАП;

- експлуатація транспортного засобу, який не пройшов обов`язковий технічний контроль (порушення п.31.3б ПДР України), відповідальність передбачена ч. 3 ст. 121 КУПАП.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУПАП (накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень), до водія (позивача) застосовано адміністративне стягнення в розмірі 510грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в силу статті 132-1 КУПАП відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами тягне накладення штрафу на водіїв у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому, в силу ч. 3 ст. 121 КУПАП відповідальність за порушення водієм правил керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю тягне накладення штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Досліджуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил проїзду великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами що передбачене ст. 132-1 КУПАП (перевезення крупно габаритного вантажу без дозволу), колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п.22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

З постанови серії ДП18 №605585 від 10.06.2019 вбачається, що правопорушення було вчинено по дорозі ПрАТ «ПівнГЗК» + 18 м. до дороги на ПрАТ «ПівнГЗК» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, тобто на території ПрАТ «ПівнГЗК (а.с. 8).

Відповідальність передбачена статтею 132-1 КУпАП настає в разі порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 , які є додатком до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №605585 від 10.06.2019 зазначено, що, транспортний засіб МЗКТ740100 н/з НОМЕР_1 з напівпричепом МЗКТ НОМЕР_2 н/з НОМЕР_3 не здійснював рух по автомобільним дорогам, вулицями або залізничними переїздами, а стояв припаркований біля КПП №6 на території ПрАТ «ПівнГЗК», а тому в діях позивача ОСОБА_1 не вбачається порушення ПДР України (а.с. 23).

Такий аргумент позивача не є таким, що надає підстави для висновку про відсутність адміністративного правопорушення, оскільки транспортний засіб, що завантажується для перевезення великогабаритного вантажу має відповідати вимогам Правил дорожнього руху України.

Так, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугувало перевезення великогабаритного вантажу без відповідного дозволу Національної поліції України.

Отже для підтвердження (або спростування) правомірності дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності в суді слід дослідити докази, які підтверджують (або спростовують) притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 27 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, супровід автомобілем прикриття обов`язків у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 метри чи довжина 24 метри.

Натомість, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідачем здійснювалися будь-які заміри габаритів вантажу.

Слід взяти до уваги, що Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі - Порядок).

Відповідно до п.6 Порядку, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Отже, вказаною нормою чітко визначено, габаритно-ваговий контроль може бути здійснено виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Однак, матеріалами справи підтверджується, що габаритно-ваговий контроль в даному випадку не був здійснений в пункті габаритно-вагового контролю, що є порушенням зазначеної норми.

Слід також зазначити, що згідно п.13 Порядку, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Отже, належних доказів, що підтверджують вчинення позивачем цього правопорушення матеріали справи не містять.

Відсутність доказів вчинення цього адміністративного правопорушення надає підстави для висновку про не доведеність відповідачем вчинення позивачем правопорушення, визначеного ст. 132-1 КУпАП.

Таким чином, колегія судів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність суб`єктом владних повноважень (відповідачем) правомірності своїх дій/рішень в цій частині (перевезення крупно габаритного вантажу без дозволу).

Також слід зазначити, що згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення визначено, що постанова повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Водночас, Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 статті 283 КУПАП, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідач, посилається на відеозапис, як на належний доказ вчинення правопорушення. З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, матеріали справи містять відеозапис, долучений відповідачем в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до вказаного відеозапису, як до доказу, з огляду на те, що такий запис не є додатком постанови про адміністративне правопорушення, та не підтверджує безпосередньо факту вчинення правопорушення.

Не зазначення в постанові про накладення адміністративного стягнення технічного засобу, яким здійснено відеозапис, є порушенням приписів статті 283 КУпАП, оскільки частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті повинна містити відомості, зокрема, про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис.

Оскільки в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено відомості, про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис, то можна дійти висновку, що суб`єкт владних повноважень діяв не у відповідності до норм КУПАП.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Слід зазначити, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності.

Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Щодо встановленого правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно п.31.3б ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Вказані положення ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» кореспондують з Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137, відповідно до п.п. 2 п. 1 якого не підлягають обов`язковому технічному контролю легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно з ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Частиною 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт; автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що вантажним автомобілем є колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів. Такі транспортні засоби незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, які знаходяться в експлуатації понад два роки, підлягають обов`язковому технічному огляду.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_1 , типу: спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, категорії С, рік випуску 2011, зареєстрований 21.10.2016, який в свою чергу належить до вантажних автомобілів згідно чинного законодавства та реєстраційних документів.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_3 , типу: спеціалізований напівпричіп Н/ПР-платформа-Е, категорії С, рік випуску 2011, зареєстрований 21.10.2016, який в свою чергу належить до транспортування вантажів.

Частиною 2 статті 35 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Разом з тим, автомобіль позивача, 2011 року випуску, зареєстрований у 2016 році, до категорії, зазначеної в ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», не належить, оскільки строк його експлуатації становить більше 2 років.

Даний автомобіль зареєстрований за ПРАТ Північне ГЗК у 2016 році, а отже, станом на 10.06.2019 (дата винесення оскаржуваної постанови серії ДП18 №605585) перебував в користуванні більше 2 років.

Отже, вказаний автомобіль є вантажним автомобілем з вантажопідйомністю до 3,5 тонни, зі строком експлуатації понад 2 роки, який в силу ст.35 Закону України «Про дорожній рух» підлягає обов`язковому технічному контролю один раз на два роки.

Вищезазначене підтверджує, що транспортний засіб позивача повинен проходити обов`язковий технічний контроль один раз на два роки, натомість, на час складення постанови про притягнення водія (позивача) до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять такого підтвердження.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова серії ДП18 №605585 від 10.06.2019 в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу, який не пройшов обов`язковий технічний контроль (порушення п.31.3б ПДР України), відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 121 КУПАП є правомірною.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в силу ч. 3 ст. 121 КУПАП відповідальність за порушення водієм правил керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю тягне накладення штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В силу пункту 4 ч. 3 ст. 286 КАС України адміністративний суд має право змінити захід стягнення в межах передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Оскільки частиною 3 ст. 121 КУПАП встановлено розмір штрафу 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому в силу зазначеної норми штраф за вказане правопорушення має відповідати 340грн.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на результати апеляційного розгляду та характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Ткаченка Дмитра Олеговича на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2019 частково задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2019 скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДП18 №605585 від 10.06.2019 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та стягнення з ОСОБА_1 штраф у розмірі 510грн.

В задоволення іншої частини позову відмовити.

В силу постанови серії ДП18 №605585 від 10.06.2019 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.31.3б ПДР України - змінити захід стягнення в межах передбачених частиною 3 ст. 121 КУПАП, зазначивши штраф у розмірі 340 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 11.12.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова