Справа № 205/3630/19
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

21.10.2019 Єдиний унікальний номер 205/3630/19
Єдиний унікальний номер 205/3630/2019
Провадження № 2а/205/105/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку термінової справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області Пінчука Максима Максимовича, третя особа: Новомосковський відділ поліції Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2019 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до поліцейського Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області Пінчук М.М., третя особа: Новомосковський ВП ГУНП України у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п. 2 ч. 5, ч. 8 ст. 160, ч. 1 ст. 161 КАС України, з метою усунення яких 31 травня 2019 року позивачем подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року адміністративний позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у справі в порядку термінової адміністративної справи.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 15 квітня 2019 року постановою в справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання дорожньої розмітки 1.1 і здійснення маневру розвороту, у зв`язку з чим постановою серії ДПО 18 № 151485 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки поліцейським Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області постанову винесено незаконно та за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення. Тому вважає, що відповідачем не об`єктивно було з`ясовано обставини справи, проігноровано очевидну відсутність складу адміністративного правопорушення, чим порушено всебічний розгляд справи. Також у порушення прав позивача не складено протокол про адміністративне правопорушення та не ознайомлено з його правами. Просив суд скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності і закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. Позивач у своїй заяві до суду позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність.

Відповідач поліцейський сектору патрульної поліції № 3 Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області старший сержант поліції Пінчук М.М. у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов суду не надав.

Третя особа у судове засідання свого представника не направила, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, письмових пояснень на адміністративний позов суду не надала.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 квітня 2019 року поліцейським Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Пінчуком М.М. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії ДПО 18 № 151485, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 11).

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ, номер держреєстрації НОМЕР_1 , 15 квітня 2019 року о 16 годині 35 хвилин на 225 км. автомобільної дороги Знам`янка-Луганськ, перетнув суцільну смугу дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє напрямку руху транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 11).

Зазначену постанову в справі про адміністративне правопорушення після її винесення було вручено позивачеві як правопорушнику, про що свідчить його особистий підпис.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, позивача ОСОБА_1 було зупинено співробітниками поліції на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Факт того, що водій заперечував порушення ним ПДР, зокрема вимоги горизонтальної розмітки 1.1, у постанові не зазначено, хоча, позивач як особа, щодо якої розглядається справа, не була позбавлена права надавати свої пояснення та заперечення проти висунутих їй звинувачень. Як вбачається із оскаржуваної постанови серії ДПО 18 № 151485 від 15 квітня 2019 року, ОСОБА_1 отримав особисто постанову та жодних заперечень чи пояснень щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення не вказав, застережень про надання окремих пояснень також не зазначив.

Так ПДР, які відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Зокрема, п. 34 ПДР визначено дорожню розмітку. Дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Позивач у позові зазначає, що ним не було порушено вимог ПДР і вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. При цьому, у позові зазначає, що він є пильним та уважним водієм і сумлінно виконує обов`язки водія, тому виїжджаючи із АЗС, не бачив суцільної дорожньої розмітки та здійснив розворот, тому вважає, що вона знаходилася в неналежному стані: затерта і взагалі невидима. Доказів зазначеного суду не надано, а в основу позову покладає порушення інспектором розгляду справи, зокрема, недоведення вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, неознайомлення позивача з його правами та неможливість скористатися правовою допомогою, а також відсутність свідків.

Суд критично оцінює зазначені посилання, оскільки позиція позивача зводиться до незгоди з притягненням його до адміністративної відповідальності та відсутності доказів, які б дали можливість встановити дійсні обставини, зазначені у позові.

Не згода позивача зводиться до порушення, на його думку, процедури розгляду справи посадовою особою поліцейським Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Пінчуком М.М. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , при тому, що останній не заперечує факт розвороту, а посилається, що розмітка перебуває, нібито, у неналежному стані.

Разом з тим, позивач у своєму позові зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такому обов`язку суб`єкта владних повноважень протиставляється ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язок кожної сторони, у тому числі і позивача, довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду № 760/2846/17 від 14 березня 2018 року, де вказано, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, слід зазначити, що відповідач є посадовою особою, який виконує повноваження, делеговані йому державою, при здійсненні своїх службових повноважень, не має упередженості і наміру притягувати до адміністративної відповідальності осіб, які не скоюють відповідні адміністративні правопорушення, сумніви щодо його компетентності у суду відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Позивач при поданні адміністративного позову до суду був звільнений від сплати судового збору, у задоволенні позовних вимог йому відмовлено, тому судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 251, ч. 3 ст. 283 КУпАП, ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) у задоволенні позовних вимог до Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області Пінчука Максима Максимовича (місце роботи: 51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, буд. 7), третя особа: Новомосковський відділ поліції Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, буд. 7) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: