Справа № 460/1676/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11981/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі № 460/1676/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної медичної (військово-лікарської) комісії про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Комшелюк Т. О.,

час ухвалення рішення 30.08.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 30.08.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України, в якому просив визнати протиправними дії та зобов`язати Центральну медичну (військово-лікарської) комісію повторно розглянути питання про причинний зв`язок захворювання позивача з виконанням ним службових обов`язків та винести відповідну постанову.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що отримана позивачем травма та захворювання, яке виникло у нього внаслідок цієї травми, пов`язані з виконанням службових обов`язків, що стало підставою для неодноразово звернення до ЦВЛК УМВС України про перегляд постанови №15 від 25 липня 2007 року, разом з тим, такі звернення відповідач ігорує. Апелянт також звернув увагу на те, що заключення службового розслідування за фактом отримання травми, затверджене командиром військової частини НОМЕР_1 01 березня 2000 року, містить речення "травма не пов`язана з виконанням службових обов`язків", яке, на думку апелянта, було додруковане після затвердження заключення, оскільки воно не співпадає з іншим текстом у документі та виконане шрифтом іншого розміру. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що ВЛК може встановлювати причинний зв`язок з виконанням службових обов`язків (обов`язків військової служби) тільки на підставі відповідних висновків службового розслідування, в якому зазначено, що нещасний випадок з травмуванням стався саме при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби). Такий висновок щодо ОСОБА_1 відсутній, при цьому, в жодному з варіантів висновків, які знаходяться у позивача або ЦВЛК УМВС України, не зазначено, що травма отримана при виконанні обов`язків. Крім того, зазначив, що самостійно приймати таке рішення або ініціювати службове розслідування ВЛК не має права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач (апелянт) ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача Іваницький В. В. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , 1964 року народження, проходив службу у Внутрішніх Військах з 1987 року по 23 серпня 2000 року.

Матеріалами справи підтверджується, що 24 лютого 2000 року ОСОБА_1 отримав важку черепно - мозкову травму.

За наслідками вказаної події складений акт від 26 лютого 2000 року №2 та заключення службового розслідування від 01 березня 2000 року, в яких зафіксовано, що 24 лютого 2000 року ОСОБА_1 знаходився на вихідному та о 19:30 год. був знайдений біля дверей своєї квартири дружиною, яка викликала швидку допомогу, у реанімаційному відділенні СМСЧ-3 встановлений діагноз - епідуральна гематома, набряк мозку, аспіраційна пневмонія, 25 лютого 2000 о 02:15 прооперований, зі слів лікаря, причина травми - підвищення тиску, втрата свідомості та удар під час падіння.

Перед звільненням ОСОБА_1 зі служби останній пройшов медичний огляд, який був проведений Військово-лікарської комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (далі - ВЛК УМВС).

За результатами вказаного огляду комісією видано свідоцтво про хворобу від 04 червня 2000 року № 277, відповідно до якого ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час; захворювання визнані такими, що пов`язані з проходженням військової служби, черепно-мозкова травма, яку він отримав в 2000 році в результаті нещасного випадку, НІ, не пов`язана з виконанням службових обов`язків - відповідно до заключення службового розслідування, примірник якого наданий ВЛК військовою частиною НОМЕР_1 .

У 2000 році позивач визнаний особою з інвалідністю, спричиненою патологією, що пов`язана з проходженням військової служби.

01 квітня 2005 року ЦВЛК УМВС України прийняла постанову № 6, якою визнано ОСОБА_1 непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку, захворювання визнані такими, що пов`язані з проходженням військової служби, черепно-мозкова травма, яку він отримав в 2000 році в результаті нещасного випадку, НІ, не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Копію вказаної постанови направлено позивачу листом від 06 квітня 2005 року №55/2-81, у якому, зокрема, роз`яснено причину відмови в перегляді причинного зв`язку патології, зокрема, з наслідками аварії ЧАЕС.

В липні 2007 року після отримання висновку судово-медичного експерта ОБСМЕ УОЗ Волинської облдержадміністрації від 29 червня 2006 року № 53, зробленого на підставі ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської області, позивач звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо встановлення причинного зв`язку отриманої травми голови в 2000 році з виконанням обов`язків військової служби.

25 липня 2007 року за результатами розгляду наданих позивачем матеріалів, ЦВЛК УМВС України прийняла постанову №15, якою підтверджено, що отримана позивачем травма голови не пов`язана з виконанням службових обов`язків, але її наслідки пов`язані з проходженням військової служби; при цьому, відмінено постанову від 01 квітня 2005 року №6.

Матеріалами справи підтверджується, що ЦВЛК УМВС України листом від 26 липня 2007 року № 55/2-Л-76 надіслала ОСОБА_1 вказану постанову №15 від 25 липня 2007 року та, крім того, роз`яснила, що причинний зв`язок поранень, травм та каліцтв встановлюється тільки на підставі висновків службового розслідування, разом з тим, відповідно до висновку службового розслідування в/ч 3045 від 01 березня 2000 щодо отриманої 24 лютого 2000 року позивачем травми вказано, що така травма отримана не при виконанні службових обов`язків, у наданих висновках судово-медичної експертизи зазначено, що наявна у ОСОБА_1 форма гіпертонічної хвороби під час гіпертонічного кризу може супроводжуватись потьмаренням свідомості аж до її втрати.

У листопаді 2009 року позивач повторно звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, травми 2000 року та її наслідків з виконанням обов`язків військової служби.

Листом від 02 листопада 2009 № 55/2-Л-111 ЦВЛК УМВС України відмовила у задоволенні вказаної заяви та роз`яснила, що постанова ЦВЛК МВС України від 25 липня 2007 року № 15 прийнята правомірно, відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України № 2 - 1994 року, підстав для її перегляду немає; роз`яснено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок у формулюванні Поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби згідно з наказом Міністерства оборони України № 2 - 1994 року або Поранення (травма) пов`язане з виконанням службових обов`язків згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України № 488 1995 року виноситься, якщо таке одержано у випадку фактичного виконання цих обов`язків. Крім того, згідно з нормативними документами, до таких випадків відносяться нещасні випадки, що сталися на території військової частини або органу внутрішніх справ, а поза їх територіями при виконанні наказів керівництва, тощо. Враховуючи обставини та причини травмування, які вказані в заключенні службового розслідування від 01 березня 2000 року, акті про нещасний випадок від 26 червня 2000 року № 2 та заяви ОСОБА_1 до ЦВЛК від 28 березня 2005 року, підстав для проведення повторного службового розслідування немає. Згідно з листом командира в/ч НОМЕР_1 від 13 листопада 2007 року № 675, на даний час нових причин та обставин отриманої травми не виявлено. Постанова ВЛК у формулюванні Захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України № 488 - 1995 року виноситься лише у випадках захворювань у зв`язку з виконанням функції донора та при інфікуванні під час роботи в осередках особливо небезпечних інфекцій. До вищевказаних випадків захворювання позивача не відноситься.

У грудні 2009 року позивач знову звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо проведення повторного службового розслідування для встановлення причинного зв`язку його каліцтва з виконанням обов`язків військової служби.

Листом від 28 грудня 2009 року №55/2-Л-11 ЦВЛК УМВС України відмовила позивачу у задоволенні вказаної заяви та роз`яснила, що ініціювання службових розслідувань не входить до компетенції військово-лікарських комісій.

У липні 2012 року позивач повторно звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, травми 2000 року та її наслідків з виконанням обов`язків військової служби.

Листом від 04 липня 2012 року № 55/2-Л-43 ЦВЛК УМВС України відмовлено у задоволенні вказаної заяви та роз`яснено, що ВЛК встановлює причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) тільки на підставі висновків службового розслідування. Згідно із заключенням службового розслідування від 01 березня 2000 року, обставини отримання ОСОБА_1 травми голови (24 лютого 2000 року) відповідають критеріям встановлення причинного зв`язку у формулюванні Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, НІ, не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Наслідки її оперативного лікування також не можуть бути віднесеними до поранення (травми, контузії, каліцтва), одержаного при фактичному виконанні обов`язків військової служби.

У липні 2013 року позивач повторно звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо перегляду постанови ЦВЛК УМВС України від 25 липня 2007 року щодо причинного зв`язку захворювання і травми з урахуванням обставин його травмування у 2000 році.

Листом №55/2-Л-40 від 16 липня 2013 року ЦВЛК УМВС України відмовлено у задоволенні вказаної заяви та роз`яснено, що травмування ОСОБА_1 відбулося не у випадку фактичного виконання ним обов`язків військової служби, а при обставинах, що виключають можливість встановлення причинного зв`язку травми з виконанням обов`язків військової служби відповідно до законодавчо встановлених вимог.

24 січня 2019 позивач у черговий раз звернувся до ЦВЛК УМВС України із заявою щодо перегляду постанови ЦВЛК УМВС України від 25 липня 2007 року №15, встановивши причинний зв`язок його захворювань з виконанням службових обов`язків на підставі висновку МРТ.

Листом №33/2-Л-19 від 13 лютого 2019 року ЦВЛК УМВС України відмовила у задоволенні вказаної заяви та вкотре роз`яснила, що згідно з нормативно-правовими актами ВЛК може встановлювати причинний зв`язок травми з виконанням службових обов`язків (обов`язків військової служби) тільки на підставі відповідних висновків службового розслідування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності результатів службового розслідування, які б свідчили про те, що травма позивача отримана у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідач позбавлений можливості прийняти висновок про причинний зв`язок цієї травми з виконанням обов`язків військової служби, при цьому, ініціювання службових розслідувань не входить до компетенції ВЛК. Таким чином, ЦВЛК УМВС України діяла правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок та умови організації діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи, визначає Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03 квітня 2017 року № 285, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 року за № 559/30427.

Згідно з пп.3 п.3 розділу І Положення № 285 основними завданнями ВЛК є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу).

П.5 розділу І Положення № 285 передбачає, що постанови ВЛК щодо причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва) приймаються згідно з вимогами відповідних розділів цього Положення та Положення про ВЛЕ у ЗС України (абз.7). Постанови щодо ступеня придатності до служби колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, осіб рядового й начальницького складу, причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень) приймаються ВЛК відповідно до цього Положення, законодавства чинного на момент звільнення зазначених осіб зі служби (абз.9).

Відповідно до п. 2 розділу 2 Положення № 285 штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).

П.1 розділу VIII Положення № 285 передбачає, що за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).

Згідно з п.18 розділу VIII Положення № 285 визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент звільнення позивача з військової служби спірні правовідносини регулювалися Положенням про військово-лікарську експертизу та медичний огляд в органах внутрішніх справ і військах внутрішньої та конвойної охорони МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 1995 року № 488, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 серпня 1995 року за № 308/844.

Згідно з п.3.58 Положення № 488 медичний огляд військовослужбовців військ внутрішньої та конвойної охорони, членів їх сімей здійснюється за місцем дислокації військових частин або проживання військово-лікарськими комісіями МВС чи Міністерства оборони України у відповідності з Положенням про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України.

На момент звільнення ОСОБА_1 зі служби Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України діяло в редакції наказу Міністерства оборони України від 04 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 липня 1994 року за № 177/386 (із змінами станом на 2000 рік).

П.361 розділу IV Положення № 2 передбачає, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеному в довідці командира військової частини, у якій військовослужбовець (військовозобов`язаний) проходить військову службу (збори) в момент одержання поранення.

Відповідно до п.359 розділу ІV Положення № 2 постанови ВЛК про причинний зв`язок приймаються, зокрема, у таких формулюваннях:

- Поранення (травма, контузія, каліцтво). ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержано тим, хто пройшов медичний огляд (крім випадків протиправного діяння), у випадку їх фактичного виконання у разі проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. При ураженнях, зумовлених дією РР, інших джерел іонізуючого випромінювань, КРП, джерел ЕМП, а також токсичних речовин, які виникають зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Військовослужбовці вважаються також такими, які виконують обов`язки військової служби: а) на шляху прямування на службу або із служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; б) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (учбового) часу, включаючи і перерви, установлені розпорядником (розкладом занять), якщо при ньому потерпілим не були порушені вимоги статутів Збройних Сил, наказів, настанов та інструкцій; в) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідало обов`язкам військовослужбовця або він був направлений туди за наказом відповідного командира (начальника);г) при виконанні державних або громадських обов`язків, якщо навіть ці обов`язки і не були пов`язані з військовою службою; д) при виконанні обов`язку по врятуванню людського життя, охороні державної, колективної власності і власності громадян, підтриманню військової дисципліни та охороні правопорядку; е) в інших випадках, передбачених статутами Збройних Сил та іншими законодавчими актами України (пп. 2).

- Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, НІ, не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, - якщо воно одержане при обставинах, не пов`язаних з виконанням обов`язків, зазначених у пункті цієї статті, або одержане внаслідок правопорушення, встановленого адміністративним розслідуванням, дізнанням, попереднім слідством або судовим розглядом (пп. 3).

- Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, - якщо воно виникло у період служби у військових частинах та установах, які не входили до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності. У такому ж формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними у період проходження дійсної військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні (пп. 6).

Згідно з п. 3.80 Положення № 488 у всіх випадках при медичному огляді осіб рядового й начальницького складу, військовослужбовців, коли їм встановлено діагноз, ВЛК визначає причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва). Постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) виноситься на підставі достовірних даних про обставини, при яких воно отримано. Усім особам рядового й начальницького складу і військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), кадрові апарати органів внутрішніх справ або командування військових частин оформляють акт про обставини, при яких отримано поранення, травму, контузію або каліцтво (додаток № 13), на підставі матеріалів службової перевірки, дізнання, слідства або кримінальної справи, атестації, службової характеристики, довідки лікувальної установи, історії хвороби або витягу з неї, свідоцтва про хворобу, запису лікаря лікувальної установи в картці амбулаторного хворого, довідки архівної установи з викладенням обставин, при яких воно отримано. Акт про обставини, при яких отримані поранення, травма, контузія, каліцтво, затверджуються начальником відповідного органу внутрішніх справ (командиром військової частини) і долучається до особової справи особи рядового й начальницького складу або військовослужбовця.

Пп.3.81.2 п.3.81 Положення № 488 передбачає, що постанова ВЛК про причинний зв`язок у формулюванні Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків виноситься, якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержано тим, хто пройшов медичний огляд (крім випадків протиправного діяння), у випадку їх фактичного виконання, а також:

а) на шляху прямування на службу або із служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

б) на території органу внутрішніх справ або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (учбового) часу, включаючи і перерви, установлені розпорядником (розкладом занять), якщо при цьому потерпілим не були порушені вимоги наказів, інструкцій та інших нормативних актів;

в) поза територією органу внутрішніх справ, якщо перебування там відповідало службовим обов`язкам особи рядового й начальницького складу і розпорядку дня або вона направлена туди за наказом керівництва;

г) при виконанні державних або громадських обов`язків, якщо навіть ці обов`язки і не були пов`язані зі службою;

д) при виконанні обов`язку по врятуванню людського життя, охороні державної, колективної власності і власності громадян, підтриманню дисципліни та охороні правопорядку;

е) в інших випадках, передбачених наказами, інструкціями та іншими законодавчими актами України;

ж) при опіках і обмороженнях, одержаних під час виконання службових обов`язків.

Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, - якщо воно виникло в період служби в органах внутрішніх справ або коли захворювання, що виникло до служби, у період служби досягло такого розвитку, яке обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби (пп.3.81.7 п.3.81 Положення №488).

Водночас, Захворювання, НІ, не пов`язане зі службою в органах внутрішніх справ, - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд до вступу на службу і служба в органах внутрішніх справ не вплинула на це захворювання і придатність до служби. Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до служби і служба в органах внутрішніх справ не вплинула на вже існуючі наслідки поранень (травм, контузій, каліцтв) і придатність до служби (пп.3.81.8 п. 3.81 Положення № 488).

З системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що ВЛК може встановити причинний зв`язок травми з виконанням службових обов`язків (обов`язків військової служби) тільки на підставі акта службового розслідування, в якому зазначено, що нещасний випадок з травмуванням стався саме при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби), а причинний зв`язок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків лише у випадках такого захворювання, яке виникло у зв`язку з виконанням функції донора або при інфікуванні під час роботи в осередках особливо небезпечних інфекцій.

Згідно з п.2 розділу VIII Положення № 285 постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з акта про нещасний випадок, заключення службового розслідування та свідоцтва про хворобу, 24 лютого 2000 року, повертаючись з магазину додому близько 13-ої години позивачу стало погано, закрутилась голова і він впав, при цьому вдарившись головою об кам`яні східці, внаслідок чого отримав епідуральну гематому, набряк мозку та аспіраційну пневмонію.

У висновку службового розслідування зазначено, що травма отримана позивачем у вихідний день, біля дверей власної квартири, та не може вважатися такою, що отримана при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби), а захворювання, яке є наслідком отриманої травми, - таким, що пов`язане з виконанням службових обов`язків, адже в цей час позивач не виконував жодного службового (військового) завдання.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні акти про результати службового розслідування, які б підтверджували той факт, що травма отримана позивачем при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби), доказів на спростування цього факту суду не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за відсутності результатів службового розслідування, які б підтверджували той факт, що травма отримана позивачем при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби), ЦВЛК УМВС України, яка не вправі ініціювати службові розслідування, позбавлена можливості зробити висновок про причинний зв`язок отриманої позивачем травми у 2000 році з виконанням ним обов`язків військової служби.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що погіршення стану здоров`я позивача після звільнення зі служби не є підставою для перегляду постанови ВЛК, адже ВЛК може встановлювати причинний зв`язок травми з виконанням службових обов`язків (обов`язків військової служби) тільки на підставі відповідних висновків службового розслідування.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ЦВЛК УМВС України діяла правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, оскільки за відсутності результатів службового розслідування, які б свідчили про те, що травма позивача отримана у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідач позбавлений можливості зробити висновок про причинний зв`язок цієї травми з виконанням обов`язків військової служби, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року у справі № 460/1676/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.