Справа № 129/2397/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

24 грудня 2019 р. Справа № 129/2397/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про зарахування трудового стажу, проведення перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Гайсинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у якій остання просить суд зарахувати їй до трудового стажу для призначення та проведення перерахунку пенсії період з 01.01.2004 по 03.07.2007 рік, пропорційно сплаченим страховим внескам, та період з 03.07.2007 по 06.05.2010 рік - 1/1, всього 5 років, один місяць та 2 дні.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій Гайсинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не включення при обрахунку трудового стажу ОСОБА_1 періодів з 01.01.2004 року по 06.05.2010 рік, для призначення та проведення перерахунку пенсії.

Ухвалою суду від 03.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу у 5 - денний строк, з дня отримання копії ухвали, усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

17.10.2019 року недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду від 03.10.2019 року позивачем усунуто.

Ухвалою суду від 22.10.2019 року відкрито провадження у цій справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 21.11.2019 року клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.11.2019 року про заміну неналежного відповідача на належного у справі №129/2397/19, задоволено та замінено первинного відповідача - Гайсинське об`єднане управління Пенсійного фонду України - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній зазначив, що на момент призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, а також на момент призначення пенсії за віком, не було правових підстав для зарахування їй стажу зайняття підприємницькою діяльністю, оскільки в системі персоніфікованого обліку стосовно зазначеної особи були відсутні оскаржувані періоди часу.

09.12.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, який більшою мірою дублює уже поданий раніше відзив.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені доводи, суд дійшов висновку, що заявлений позов належить задовольнити, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Гайсинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію з 03.07.2007 по 05.05.2010 рік, як інвалід 3 групи внаслідок загального захворювання та з 06.05.2010 року, згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отримує пенсію за віком.

Позивач неодноразово зверталась до Гайсинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії, шляхом зарахування до страхового стажу періоду здійснення нею підприємницької діяльності з ведення підприємницької діяльності з 2004 - 2008р. та в період визнання її особою з інвалідністю.

Листами за № 678/09-31/02 від 27.03.2019 року та за №785/В-10 від 19.04.2019 року відмовив позивачу у перерахунку пенсії, мотивуючи свою відмову відсутністю індивідуальних відомостей в системі персоніфікованого обліку за 2002-2008 роки на час призначення пенсії по III групі інвалідності та на момент переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України„ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування були відсутні.

Позивач, не погоджуючись із такою відмовою, звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті, суд керувався наступним.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-IV) Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (Закон № 1788-XII).

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

З огляду на вищевикладене, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Як видно з відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 . Види діяльності: Код КВЕД 47.72 Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах (основний); Код КВЕД 47.82 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям. Дата реєстрації: 28.03.2002 року. Дата запису: 28.10.2004 року. Номер запису: 2 000403.

Згідно довідок про сплату податків і зборів (обов`язкових платежів) що контролюються органами Гайсинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області за №1159 та 397 (а.с. 10.11), згідно даних карток особових рахунків по єдиному податку, суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) сплачено за: 2003 рік - 900 грн; 2004 - 1200 грн; 2005 - 900 грн; 2006 - 1800 грн; 2007 - 1812 грн; 2008 - 2205 грн; 2009 - 3291,71 грн.

У зазначені періоди фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перебувала на спрощеній системі оподаткування.

03.07.1998 року за №727/98 Президентом України прийнято Указ Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства".

Відповідно до пункту 2 зазначеного Указу суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно із пунктом 6 Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Дію Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 року №4014-VІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності", який набрав чинності з 01.01.2012 року.

Таким чином, судом встановлено, що здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 01.01.2004 по 03.07.2007 рік, позивач сплачувала у Пенсійний фонд внески у складі єдиного податку через управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 із змінами та доповненнями (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду); законодавчо визначеного обов`язку звітуватись перед органами Пенсійного фонду, як платника єдиного податку у позивача не було.

Частиною 2 ст. 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до суду, може здійснюватися судом в інший спосіб. який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно0-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

А тому, враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача ОСОБА_3 періоди здійснення нею підприємницької діяльності. а саме, з 01.01.2004 по 03.07.2007 рік, оскільки, суд дійшов висновку, що позивач сплачувала збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у складі єдиного податку.

Щодо періоду з 03.07.2007 по 06.05.2010 року, суд зазначає, що абзацом 2 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV серед іншого визначено, що до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відтак, суд вважає, що відмову у зарахуванні періоду визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю (03.07.2007 по 06.05.2010 року), також слід визнати протиправною.

Оскільки, судом визнано протиправними дії відповідача щодо не зарахування до трудового стажу, при проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , періодів ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 03.07.2007 років та визнання особою з інвалідністю з 04.07.2007 по 06.05.2010 року, то належним способом захисту порушеного права позивача - є зобов`язання зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 зазначені періоди.

Суд допускає, що при зарахуванні до страхового стажу Позивачки вказаних періодів, розмір пенсії при проведенні відповідного перерахунку, може не збільшитися.

Також, суд критично ставиться до посилання Відповідача, як на виключну підставу для відмови у зарахуванні до трудового стажу оскаржуваних періодів, при проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , інформацію системи персоніфікованого обліку, оскільки поряд з останньою у матеріалах цієї справи наявні доказів сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у складі єдиного податку.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 КАС України).

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 року у справі № 802/2236/17-а.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Гайсинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не зарахування до трудового стажу, при проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , періодів ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 03.07.2007 року включно, пропорційно сплаченим страховим внескам та визнання особою з інвалідністю з 04.07.2007 по 06.05.2010 року включно 1/1(рік за рік).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати трудовий стаж ОСОБА_1 з врахуванням періодів трудового стажу, а саме, ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 03.07.2007 року включно, та періоди з 04.07.2007 по 06.05.2010 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням періодів трудового стажу, а саме, ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 03.07.2007 року включно, пропорційно сплаченим страховим внескам та визнання особою з інвалідністю з 04.07.2007 по 06.05.2010 року включно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100. м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код за ЄДРПОУ - 13322403).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар