Справа № 320/4104/19
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року м.Київ № 320/4104/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ у Київській області, в якому просив: визнати протиправною відмову Ірпінського ОУПФУ Київської області в здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу за період з квітня 2014 по серпень 2014 та з жовтня 2014 по 18 січня 2017 та зобов`язати відповідача провести перерахунок його пенсії, включивши до розрахунку від 01.06.2017 страховий стаж за період з 1 квітня 2014 по 31 серпня 2014 та з 1 жовтня 2014 по 18 січня 2017 та виплатити заборгованість з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у період з 1 квітня 2014 по 31 серпня 2014 та з 1 жовтня 2014 по 18.01.2017 ОСОБА_1 працював в ПАТ "Борекс" та отримував заробітну плату. Наказом від 18 січня 2017 № 3о його було звільнено з роботи з підприємства згідно з п. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Стверджує, що відповідачем протиправно не зараховано до загального страхового стажу період роботи в ПАТ "Борекс" з 1.04.2014 по 31.08.2014 та з 1.10.2014 по 18.01.2017, оскільки цим підприємством не сплачувалися за нього страхові внески у вказані періоди. Вважає, що він не повинен нести відповідальність за невиконання цим підприємством покладених на нього обов`язків по сплаті страхових внесків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач не скористався наданим йому правом подачі відзиву на позовну заяву.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважав можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

з 12 березня 2013 наказом № 9о від 18.03.2013 позивач був переведений сторожем до транспортної дільниці відділу матеріального забезпечення АТ "Борекс". З 11.06.2013 назву підприємства змінено на ПАТ "Борекс" на підставі наказу № 15 від 11.06.2013. Наказом від 17 січня 2017 № 3о позивача звільнено з роботи в ПАТ "Борекс" з 18.01.2017 згідно з п. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням). Про роботу на цьому підприємстві зроблено відповідні записи до трудової книжки позивача.

У лютому 2019 позивач отримав у відповідача виписку з системи персоніфікованого обліку застрахованих осіб форми ОК-5 за номером облікової картки від 4 лютого 2019 р. Відповідно до цієї виписки за період з квітня 2014 по серпень 2014 та з серпня 2014 по січень 2017 позивачу не зараховано страховий стаж в зв`язку з тим, що протягом цього періоду роботи на ПАТ "Борекс", роботодавцем не сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у встановленій законом сумі.

9 квітня 2019 позивачем подано заяву до відповідача, в якій він просив зарахувати до його загального страхового стажу період роботи на ПАТ "Борекс" з квітня 2014 р. по серпень 2014 та з жовтня 2014 по 18 січня 2017.

Листом від 03.05.2019 № 2992/04 позивача повідомлено, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.. Проведення перерахунку пенсії з урахуванням періоду стажу з травня 2014 по серпень 2014 та з жовтня 2014 по січень 2017 не можливо, так як відсутня сплата страхових внесків по організації на якій позивач працював, а саме ПАТ "Борекс". Зарахування до стажу періодів роботи, за які відсутня сплата страхових внесків, законодавством не передбачено.

Позивач вважає дії відповідача щодо неврахування періоду роботи на ПАТ "Борекс" з квітня 2014 по серпень 2014 та з жовтня 2014 по 18 січня 2017 протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 р. № 1058-IV.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 1058-IV визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 14 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Як передбачено статтею 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Таким чином законодавством передбачена відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Так, згідно з вимогами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 р. № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Судом встановлено, що з 1 вересня 2010 р. позивача прийнято на роботу до Приватного вищого навчального закладу «Економіко-технологічний університет» та призначено на посаду старшого викладача кафедри економіки та маркетингу за контрактом. У подальшому 1 вересня 2013 р. на підставі рішення Вченої ради 29 серпня 2013 р. Приватного вищого навчального закладу «Економіко-технологічний університет» реорганізовано кафедру економіки та маркетингу у кафедру економіки та менеджменту. 7 жовтня 2016 р. позивача звільнено з Приватного вищого навчального закладу «Економіко-технологічний університет» за власним бажанням згідно з ст. 98 Кодексу законів про працю України. Указане підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 .

Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України за № 58 від 29 липня 1993 р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до вимог пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

З огляду на зміст наявної в справі копії трудової книжки позивача, суд вважає, що вказаний документ позивача підтверджує період роботи на ПАТ "Борекс".

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому суд вважає, що відповідачем безпідставно не взято до уваги період роботи позивача на ПАТ "Борекс" з 1 квітня 2014 по 31 серпня 2014 та з 1 жовтня 2014 по 18 січня 2017 для зарахування до трудового стажу через відсутність інформації щодо сплати страхових внесків.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ст. 106 Закону № 1058-IV обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника.

Унаслідок невиконання ПАТ "Борекс" обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на даному підприємстві, а саме період з 1 квітня 2014 по 31 серпня 2014 та з 1 жовтня 2014 по 18 січня 2017.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 1 квітня 2014 по 31 серпня 2014 та з 1 жовтня 2014 по 18 січня 2017 до страхового стажу за порушення, вчинене ПАТ "Борекс", оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник. З цих підстав суд погоджується з доводами позивача, покладеними в обґрунтування позову, і відкидає доводи відповідача, як такі, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи.

Аналогічну правову позицію наведено Верховним Судом в постанові від 27 березня 2018 р. в справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Ірпінського ОУПФУ Київської області про відмову в здійсненні перерахунку пенсії позивача з урахуванням страхового стажу за період з квітня по серпень 2014 та з жовтня 2014 по 18 січня 2107, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів, позивачем вірно було обрано спосіб захисту свого права у вигляді зобов`язання ГУ ПФУ Київської області, яке є правонаступником Ірпінського ОУПФУ Київської області, провести перерахунок пенсії, включивши до перерахунку від 01.06.2017 страховий стаж за період з 01.04.2014 по 31 серпня 2014 та з 1 жовтня 2014 по 18 січня 2017 й виплатити заборгованість з урахуванням фактично здійснених виплат.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було не враховано період роботи позивача на ПАТ "Борекс" з 1 квітня 2014 по 31 серпня 2014 та з 1 жовтня 2014 по 18 січня 2017, отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем. Відповідачем в обґрунтування правомірності своїх дій жодних доказів не надано. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (ЄДРПОУ - 41248152, 08201, м.Ірпінь, вул.Шевченка, буд. 4) від 03.05.2019 № 2992/04 у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) з урахуванням страхового стажу за період з квітня 2014 по серпень 2014 та з жовтня 2014 по 18 січня 2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ЄДРПОУ - 22933548, м.Київ, вул.Ярославська, буд.40, 04071) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , включивши до перерахунку від 01 червня 2017 страховий стаж за період з 01 квітня 2014 по 31 серпня 2014 та з 01 жовтня 2014 по 18 січня 2017, та виплатити заборгованість з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Брагіна О.Є.