Справа № 420/6172/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6172/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 протиправним, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок страхового стажу з урахуванням періоду з 19.09.1977 року по 24.09.1979 року включно на Ворошиловоградській ордена Знак ОСОБА_2 трикотажній фабриці та назначити виплату пенсії, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 протиправним, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок страхового стажу з урахуванням періоду з 19.09.1977 року по 24.09.1979 року включно на Ворошиловоградській ордена Знак ОСОБА_2 трикотажній фабриці та назначити виплату пенсії, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком.

Позивач просить задовольнити позовну заяву з огляду на наступне.

В квітні 2019 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо сприяння витребування довідки про період роботи з 19.09.1977 по 24.09.1979 включно на Ворошиловоградській ордена «Знак Пошани» трикотажній фабриці імені 25 з`їзду КПРС. Мені було відмовлено, у зв`язку з тим, що у м.Луганськ органи Пенсійного фонду України тимчасово не виконують свої повноваження і не мають доступ до архівних сховищ, отримати будь-які документи не надається можливим.

Після того позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії, в заяві було відмовлено, аргументуючи тим, що при розрахунку страхового стажу не враховано вищезазначений період роботи, оскільки запис про звільнення не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Мінпраці України від 29.07.1993 №58, а саме : наявні виправлення в даті звільнення та в даті наказу про звільнення.

Позивач зазначає, що актично у трудовій книжці відсутні будь-які виправлення. Таким чином, відмова Пенсійного фонду вмотивована тим, що у трудовій книжці «наявні виправлення» є безпідставною та свідчить про недбале та упереджене ставлення співробітників Пенсійного фонду України. Таке рішення порушує моє право на соціальний захист, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що з огляду на запис від 24.09.1979 про звільнення з Ворошиловградської ордена «Знак Пошани» трикотажної фабрики імені 25 з`їзду КПРС вбачається, що запис внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої Государственным комитетом СССР по труду и социальньїм вопросам від 20.06.1974 № 162.

Запис від 24.09.1979 про звільнення позивача з Ворошиловградської ордена «Знак Пошани» трикотажної фабрики імені 25 з`їзду КПРС внесено 24.09.1979 на підставі наказу від 26.09.1979 №п/з 1/3.

Також відповідач зазначає що позивача було звільнено з роботи 24.09.1979 на підставі наказу який ще не існував. В даті наказу №п/з 1/3 містяться неакуратні, не чіткі відомості про місяць видачі наказу про звільнення.

З огляду на вищевикладене відповідач вважає що трудова книжка позивача не є достатнім доказом того, що позивач там працювала.

Крім того, управлінням вказано, що навіть у разі врахування період роботи позивача на Ворошиловградської ордена «Знак Пошани» трикотажної фабрики імені 25 з`їзду КПРС з 19.09.1977 по 24.09.1979 рр., загальний стаж позивача склав би 24 роки 3 місяці 5днів, чого недостатньо для призначення пенсії, оскільки необхідний стаж для призначення пенсії за віком складає 25 років.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 листопада 2019 року.

Ухвалою від 25 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі таа призначено до судового розгляду на 09 грудня 2019 року.

Позивач з`явився до судового засідання, не заперечував проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

До судового засідання не з`явився представник відповідача, про дату,час та місце судого засідання повідомлений належним чином та завчасно.

На підставі положень ч.9 ст.205 КАС України, суд ухвалив рішення розглянути цю справу в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

В квітні позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо сприяння витребування довідки про період роботи з 19.09.1977 по 24.09.1979 включно на Ворошиловоградській ордена «Знак Пошани» трикотажній фабриці імені 25 з`їзду КПРС.

Позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що у м.Луганськ органи Пенсійного фонду України тимчасово не виконують свої повноваження і не мають доступ до архівних сховищ, отримати будь-які документи не надається можливим.

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії

В задоволенні заяви було відмовлено, з огляду на те що за долученими до заяви про призначення пенсії документами, наданими 27.09.2018 року до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі. Страховий стаж позивача становить 22 роки 3 місяці. Оскільки страхового стажу недостатньо рішенням управління від 26.12.2018 №5302 в призначенні пенсії відмовлено.

При розрахунку страхового стажу не враховано період роботи з 19.09.1977 по 24.09.1979 на Ворошиловградській ордера «Знак пошани» трикотажній фабриці, оскільки запис про звільнення не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Мінпраці України від 29.07.1993 №58, а саме: наявні виправленння в даті звільнення та в даті наказу про`звільнення.

Вважаючи відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 19.09.1977 по 24.09.1979 у Ворошиловградській ордера «Знак пошани» трикотажній фабриці, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV.

До набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV діяв Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1978 №1788-ХІІ, статтею 56 якого встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, яка діяла до 29.07.1993 року.

Відповідно до п.2.5 цієї Інструкції у випадку встановлення неправильного або неточного запису про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагороди та заохочення та інше виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис.

З 29.07.1993 року діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають (п. 1.2 Інструкції №58).

Відповідно до абз.1,3 п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктами 2.6,2.9 Інструкції №58 встановлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Згідно з п.1, п.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на керівників підприємств.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання чи неточних записів, відсутності печатки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність ведення та заповнення трудової книжки.

Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а (адміністративне провадження № К/9901/2310/18).

Зважаючи на те, що відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, суд вважає, що неврахування відповідачем в стаж позивача періоду роботи з 19.09.1977 року по 24.09.1979 року у Ворошиловградській ордера «Знак пошани» трикотажній фабриці є протиправним та не відповідає вимогам наведеного вище законодавства.

Також судом встановлено, що позивач працює в ПП «Таврія-Плюс» з 18.02.2019 року на посаді касир торговельного залу, що підтверджується довідкою ПП «ТАВРІЯ-ПЛЮС» від 29.11.2019 року №1045 та довідкою цього підприємства про виплачені доходи позивачу від 28.11.2019 року №1044.

При цьому, обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд звертає увагу на наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оскільки до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань, суд із врахуванням встановлення права позивача на включення до страхового стажу періоду роботи з 19.09.1977 року по 24.09.1979 року, встановлює протиправність відмови у врахуванні вказаного періоду при обрахунку страхового стажу позивача, визнаючи відмову відповідача передчасною та неправомірною у цілому, зобов`язує відповідача включити до страхового стажу позивача вказаний період та розглянути питання про призначення пенсії із врахуванням висновків суду у цій справі.

Також суд вважає необхідним зазначити, що у позивача також наявний страховий стаж у ПП «Таврія-Плюс» з 18.02.2019 року.

При цьому, не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідача призначити та назначити виплату пенсії, оскільки вказані вимоги є передчасними та заявленими на майбутнє.

З огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не включення до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.09.1977 по 24.09.1979 року на Ворошиловоградській ордена «Знак Пошани» трикотажній фабриці імені 25 з`їзду КПРС; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області включити до страхового стажу ОСОБА_1 період з 19.09.1977 року по 24.09.1979 року включно на Ворошиловоградській ордена Знак Пошани трикотажній фабриці імені 25 з`їзду КПРС; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення ОСОБА_1 пенсії із врахуванням висновків суду у цій справі.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені ст.245 КАС України, відповідно до якої при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд доходить висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139,242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не включення до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.09.1977 року по 24.09.1979 року на Ворошиловоградській ордена «Знак Пошани» трикотажній фабриці імені 25 з`їзду КПРС.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області включити до страхового стажу ОСОБА_1 період з 19.09.1977 року по 24.09.1979 рік включно на Ворошиловоградській ордена Знак Пошани трикотажній фабриці імені 25 з`їзду КПРС.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії із врахуванням висновків суду у цій справі.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.