Справа № 360/4640/19
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4640/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області (далі - відповідач, УПСЗН Сєвєродонецької міської ради Луганської області), з такими вимогами:

1) визнати протиправними та скасувати повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 21.10.2019 № 1655 про відсутність права на отримання пільг у ОСОБА_1 , як учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 02.10.2019;

2) зобов`язати відповідача призначити позивачу як учаснику війни пільги з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надається відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з 02.10.2019;

3) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу плати за житлово-комунальні послуги з 01 січня 2019 року по 02.10.2019 з урахуванням 50-процентної знижки, що встановлена статтею 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (зі змінами) як відшкодування шкоди, завданої позивачу застосуванням відповідачем частини шостої статті 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (підпункт 1 пункту 9 розділу І), які визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018 (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має статус учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 2018 року. У грудні 2018 року позивач звертався до відповідача з вимогою про надання пільг на оплату послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, як учаснику війни, однак повідомленням про відсутність права на отримання пільг від 29.12.2018 № 3210 позивачу було відмовлено. В жовтні 2019 року позивач повторно звернувся до відповідача із вимогою про надання пільг, як учаснику війни, у повному обсязі відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Повідомленням від 21.10.2019 № 1655 про відсутність права на отримання пільг відповідач повідомив позивача про те, що останній не має права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надаються з урахуванням доходу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 02.10.2019 у зв`язку із тим, що розмір доходу перевищує встановлену межу. Такі ж самі аргументи відповідачем наведені у його листі позивачу від 21.10.2019 № 11214/02 (на заяву від 02.10.2019). Позивач вважає таки дії, такими, що суперечать Конституції України, оскільки об`єктивно не існувало правових підстав для ненадання йому як учаснику війни пільг на оплату комунальних послуг, а перевищення встановленої межі доходу у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не може бути підставою для позбавлення конституційного права на отримання соціального захисту у вигляді встановлених відповідним законом пільг на оплату комунальних послуг.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр.16).

До суду 29 жовтня 2019 року за вх. № 54216/2019 від позивача надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви (арк. спр. 19).

Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 1-3).

Від представника відповідача 25 листопада 2019 року за вх. № 58376/2019 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 28-29).

Механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, визначено відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 04.06.2015 № 389. Дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (учасники війни). Пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. До членів сім`ї пільговика під час надання пільг належать особи, на яких згідно із законодавчими актами, зазначеними у пункті 2 Порядку, поширюються пільги: дружина (чоловік); їх неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства І та II групи або інвалідами 1 групи; непрацездатні батьки; особа, яка перебуває під опікою або піклуванням пільговикам та проживає разом з ним. До сукупного доходу пільговика включаються нараховані: пенсія, заробітна плата, грошове забезпечення, стипендія, соціальна допомога (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновлені дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішенням органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми власності), доходи від підприємницької діяльності.

Згідно наданої декларації позивача про доходи сім`ї пільговика від 02.10.2019, позивач не має права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надаються з урахуванням доходу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус учасника війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Сєвєродонецьким УПСЗН Луганської області 21.12.2018 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни (арк. спр. 11 зв. бік).

02.10.2019 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради з заявою про надання пільг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику війни за наявності Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018 (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) (арк. спр. 13).

Відповідно до повідомлення Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 21.10.2019 № 1655, ОСОБА_1 , з 02.10.2019 не має права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надаються з урахуванням доходу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у зв`язку з тим, що розмір доходу перевищує встановлену межу (арк. спр. 12).

За результати розгляду заяви позивача від 02.10.2019 Управлінням соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради надана відповідь листом від 21.10.2019 № 11214/02, в якій зазначено, що розмір середньомісячного сукупного доходу позивача за попередні шість місяців перевищив величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, тому права на отримання пільг за користування комунальними послугами немає (арк. спр. 14).

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

У преамбулі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551) зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Положеннями статті 14 Закону № 3551 передбачено пільги для учасників війни.

Так, відповідно до пунктів 4-6 частини першої статті 14 Закону № 3551 учасникам війни (статті 8, 9) надаються такі пільги:

50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);

50-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Приписами частини шостої статті 14 Закону № 3551 визначено, установити, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389 затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї (далі - Порядок № 389).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 389 цей Порядок визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, тепло - та електропостачання, природний газ (в тому числі послуги з транспортування, розподілу та постачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.

Пунктом 2 Порядку № 389, зокрема, передбачено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (учасники війни; особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдови (вдівці) та батьки померлих осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

Пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (пункт 3 Порядку № 389).

Згідно із пунктом 11 Порядку № 389 підприємства надають у встановленому порядку протягом дванадцяти місяців пільги пільговикам, зазначеним у списках. Після закінчення дванадцяти місяців структурний підрозділ з питань соціального захисту населення визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до пункту 9 цього Порядку.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 389 у разі коли середньомісячний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення письмово інформує пільговиків про те, що вони не мають права на отримання пільг і можуть звернутися за житловою субсидією. У разі зменшення доходу сім`ї пільговик має право звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для визначення права на отримання пільг з місяця звернення. У разі зміни величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення самостійно визначає право пільговика, до сукупного доходу сім`ї якого входять лише пенсії та соціальна допомога і сім`я якого складається лише з непрацездатних осіб, на отримання пільг відповідно до пункту 9 цього Порядку без звернення пільговика.

З вищенаведеного вбачається, що єдиною підставою надання учасникам війни пільг, передбачених пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є умова, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не повинен перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Згідно з підпунктом 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу України право на податкову соціальну пільгу мають особи, місячний дохід яких не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Отже, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, низка пільг учасникам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, не надається. Тобто наслідком запровадження умови для надання окремих пільг стало їх скасування для певного кола осіб.

Крім того, встановивши у частині шостій статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» умову для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей у розумінні частини 5 статті 17 Конституції України.

Аналогічного висновку дійшов Конституційний Суд України у рішенні від 18.12.2018 у справі № 1-6/2018(2791/15) про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей, наголосивши, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

Вказаним рішенням Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII;

- частину шосту статті 14, частину другу статті 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII зі змінами.

Абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, частина шоста статті 14, частина друга статті 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У зв`язку з тим, що абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, згідно з якими виключено окремі положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII зі змінами, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатимуть пункти 7, 16 частини першої статті 14, пункти 7, 18 частини першої статті 15, пункти 6, 15, 16 частини першої статті 16 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Отже, норма частини 6 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо надання пільг за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, втратила свою чинність з підстав визнання її неконституційною.

Частиною 6 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» поточної редакції чітко визначено що: «Частину шосту статті 14 визнано такою, що не відповідає Конституції (є неконституційною) згідно з Рішенням Конституційного Суду № П-р/2018 від 18.12.2018».

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає протиправним повідомлення Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 21.10.2019 №1655 про відсутність права на отримання пільг у ОСОБА_1 як учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 02.10.2019, оскільки останнє не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним способом, за встановлених обставин, є зобов`язання Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради призначити ОСОБА_1 як учаснику війни пільг з оплати послуг за користуванням житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надається відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 02.10.2019.

Позовні вимоги про перерахунок плати за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2019 по 02.10.2019 задоволенню не підлягають, оскільки в межах спірних правовідносин позивачем оскаржується рішення (повідомлення) відповідача від 21.10.2019 №1655 про відсутність права на пільги як учасника війни з 02.10.2019 на підставі заяви позивача від 02.10.2019.

Як вже було зазначено, пунктом 11 Порядку № 389 передбачено, що підприємства надають у встановленому порядку протягом дванадцяти місяців пільги пільговикам, зазначеним у списках. Після закінчення дванадцяти місяців структурний підрозділ з питань соціального захисту населення визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до пункту 9 цього Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради з заявою від 22.12.2018, за результатами розгляду якої відповідачем сформовано повідомлення про відсутність права на отримання пільг від 29.12.2018 № 3210 (арк. спр. 31, 37), отже управлінням визначено відсутність права позивача на отримання пільг на наступний період 12 місяців, тобто 2019 рік.

Правомірність повідомлення про відсутність права на отримання пільг від 29.12.2018 № 3210 не є предметом розгляду у цій справі, тому вимоги позивача про здійснення перерахунку пільг за період з 01.01.2019 по 02.10.2019 є передчасними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд також зазначає, що вимоги позивача про здійснення перерахунку як відшкодування шкоди, не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, як Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», так і норм ЦК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 768,40 грн, відтак стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області підлягає частина суми сплаченого судового збору в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного мешкання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області (місце знаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 15 Б, ) про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 21.10.2019 № 1655 про відсутність права на отримання пільг у ОСОБА_1 як учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 02.10.2019.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради призначити ОСОБА_1 як учаснику війни пільгу з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надається відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з 02.10.2019.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок позивачу плати за житлово-комунальні послуги з 01.01.2019 по 02.10.2019 з урахуванням 50-процентної знижки, що встановлена статтею 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (зі змінами) як відшкодування шкоди, завданої позивачу застосуванням відповідачем частини шостої статті 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (підпункт 1 пункту 9 розділу І), які визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018 (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова