Справа № 280/3153/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/3153/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року (головуючий суддя Татаринов Д.В.) в адміністративній справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (далі Позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі Відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03 квітня 2019 року, яким до Позивача застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 109 696,39 грн., винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області на підставі Акта перевірки № 0541/08-01-50-06/42093239 від 12 березня 2019 року.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив, зокрема, що у податкового органу відсутні законні підстави для притягнення TOB «Запоріжжяелектропостачання» до відповідальності у вигляді накладення штрафу за порушення строку реєстрації податкових накладних, виписаних в січні 2019 року покупцям - неплатникам ПДВ, а оскаржуване ППР є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки було винесене на підставі помилкових та незаконних висновків Акту перевірки. Позивач вказав, що з правової природи норм Податкового кодексу України випливає, що відсутні підстави застосовувати санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, які виписані покупцям - не платникам ПДВ та не надається покупцю, оскільки у такому випадку не відбувається недоплата податку в бюджет, не завдається шкода майновим правам та інтересам контрагента платника податку, а отже - у діях підприємства Позивача відсутня суспільна небезпека.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (т.1, а.с.200-203).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що Позивачем не спростовано факт порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що в діях підприємства щодо порушення граничних строків реєстрації ПН виписаних покупцям неплатникам ПДВ відсутні всі обов`язкові елементи податкового правопорушення, які є підставою для притягнення до відповідальності у вигляді накладення штрафу згідно з пунктом 120-1.1. статті 120-1 Податкового кодексу України. Головною причиною несвоєчасної реєстрації податкових накладних була некоректна робота програмного забезпечення.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначено, що Позивачем порушено терміни реєстрації податкових накладних в ЄРПН, що є порушенням п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України і дані порушення відображені в акті камеральної перевірки від 12 березня 2019 року, на підставі якого винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представники Позивача у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 квітня 2019 року Позивач отримав акт Головного управління ДФС у Запорізькій області від 12 березня 2019 року № 0541/08-01-50-06/42093239 камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН TOB «Запоріжжяелектропостачання» ().

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме - перевищення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідальність платника податків передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПКУ та тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 10% від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

05 квітня 2019 року TOB «Запоріжжяелектропостачання» отримало оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 03 квітня 2019 року, винесене ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі Акта перевірки від 12 березня 2019 року № 0541/08-01-50-06/42093239, яким до TOB «Запоріжжяелектропостачання» застосовано штраф у загальному розмірі 109696,39 грн. (штраф в розмірі 10% за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних визначених статтею 201 та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 1096969,55 грн.).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 03 квітня 2019 року Позивач звернувся до податкового органу зі скаргою.

18 червня 2019 року, що підприємство Позивача отримало рішення ДФС України від 13 червня 2019 року №27182/6/99-99-11-06-01-25 про результати розгляду скарг, якою сім скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на податкові повідомлення-рішення, в тому числі і скарга на податкове повідомлення-рішення № від 03 квітня 2019 року залишені без задоволення, а сім інших податкових повідомлень-рішень, в тому числі й податкове повідомлення-рішення № - без змін.

Судом першої інстанції досліджено положення п.п. 14.1.60 п. 14.1 ст.14, ст.49, ст.195, ст.196, ст.197, п.198.5 ст.198, п.200-1.3 п.200-1.9 ст.200-1, п.201.1 п.201.5 п. 201.10 ст.201, п. 120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України і п.11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а також п.3, пп.9-16 та п.19 «Порядку заповнення податкової накладної», затвердженого 31 грудня 2015 року наказом Міністерства фінансів України №1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 січня 2016 року за №137/28267 (надалі - «Порядок заповнення податкової накладної»), та п.2 «Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних», затвердженого 29 грудня 2010 року постановою Кабінету Міністрів України №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №341), внаслідок чого суд дійшов обґрунтованого висновку про не доведеність Позивачем неправомірності застосування Відповідачем штрафу з податку на додану вартість у розмірі 3915770,49 грн. за несвоєчасну реєстрацію складених в 2017 році «податкових накладних/розрахунків коригування, які не підлягають наданню покупцям (не платникам ПДВ)», як для операцій на постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою (тобто, виключення передбачені пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України).

Положеннями статті 49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків, і платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно з пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 200 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Актом перевірки від 12 березня 2019 року № 0541/08-01-50-06/42093239 встановлено, порушення вимог встановлених пунктом 201.10 статті 201 ПК України, а саме перевищення термінів реєстрації податкових накладних розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем не спростовано факт порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Посиланням Позивача на те, що головною причиною несвоєчасної реєстрації податкових накладних була некоректна робота програмного забезпечення, судом першої інстанції вірно надано критичну оцінку, оскільки саме платник податку повинен здійснювати належний контроль та забезпечення належної роботи будь-якої комп`ютерної програми, яка використовується для реєстрації податкових накладних.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31 грудня 2015 року, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Позивачем надано суду копії податкових накладних, з яких встановлено, що податкові накладні, які зареєстровані Позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 ПК України, містять код ставки податку на додану вартість « 20», що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

Отже, положеннями пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що штраф за несвоєчасну реєстрацію відповідних податкових накладних не застосовується лише по податкової накладній, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Аналогічне зазначив Верховний суд у постанові по справі №808/3250/17 від 07 лютого 2019 року.

З огляду на викладене, Відповідачем доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 16 жовтня 2019 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року по справі №280/3153/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 24 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов