Справа № 320/4598/19
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Київ справа № 320/4598/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № /996 від 5 квітня 2019 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну оплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем прийнято оскаржуване рішення № /996 від 5 квітня 2019 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну оплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску протиправно та незаконно. Стверджує, що в період з 21 жовтня 2014 р. по 29 березня 2019 р. перебував на території, де здійснюється антитерористична операція, а тому позивач є суб`єктом правовідносин, на якого поширюється дія положень пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VI.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

30 вересня 2019 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Зазначив, що відповідач мав всі законодавчо визначені повноваження та підстави для винесення відносно позивача рішення № /996 від 5 квітня 2019 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну оплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Стверджує, що всі дії та рішення відповідача здійснено в межах чинного законодавства, у порядку та у спосіб, ним передбачений.

10 жовтня 2019 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Зазначає, що фактично у відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив обґрунтованість адміністративного позову позивачу щодо спірного рішення відповідача.

11 жовтня 2019 р. до суду від позивача надійшла заява, в якій вона не заперечує про заміну відповідача по справі на його процесуального правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 р. замінено відповідача у справі Головне управління ДФС у Київській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Київській області.

30 жовтня 2019 р. до суду від позивача надійшло клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

30 жовтня 2019 р. до суду учасники справи не прибули.

Ураховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи здійснено судом без участі представників учасників справи у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець 12 жовтня 2004 р., перебувала на обліку у ГУ ДПС у Луганській області, ДПІ у м. Лисичанську (Ленінський район м. Луганськ). Види діяльності позивача є: загальна медична практика (основний) (код КВЕД 86.21); інша діяльність у сфері охорони здоров`я (код КВЕД 86.90); роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.41); роздрібна торгівля книгами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.61).

Із 18 травня 2017 р. позивача взято на облік в Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДПС у Київській області. Відповідно до довідки № від 1 липня 2015 р. позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, яка була перереєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності в Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, провулок Ювілейний, буд. 4/1, кв. 26.

26 серпня 2016 р. позивач отримала від Торгово-промислової палати України сертифікат № 6717 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - акти тероризму на території Луганської області, м. Луганськ, період настання з 1 липня 2014 р., тривають до 26 серпня 2016 р. Відповідно до цього сертифікату позивача повідомлено щодо обов`язку платника податків про подання декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця з 2 кварталу 2014 р. по 2 квартал 2016 р., термін настання якого за 2 квартал 2014 р. до 9 серпня 2014 р.; за 3 квартал 2014 р. до 9 листопада 2014 р.; за 4 квартал 2014 р. до 9 лютого 2015 р.; за 1 квартал 2015 р. до 9 травня 2015 р.; за 2 квартал 2015 р. до 9 серпня 2015 р.; за 3 квартал 2015 р. до 9 листопада 2015 р.; за 4 квартал 2015 р. до 9 лютого 2016 р.; за 1 квартал 2016 р. до 9 травня 2016 р.; за 2 квартал 2016 р. до 9 серпня 2016 р.

13 грудня 2017 р. позивачем до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подано звітність про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску за 2014 р.; звітність про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску за 2015 р.; звітність про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску.

29 січня 2018 р. до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області позивачем подано звітність про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску за 2017 р., а 11 лютого 2019 р. подано звіт про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску за 2018 р.

5 квітня 2019 р. відповідачем прийнято рішення № /996 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Відповідно до цього рішення до позивача застосовано штраф у розмірі 5541 грн. 79 коп. за період з 21 жовтня 2014 р. по 29 березня 2019 р. та нараховано пеню у розмірі 11 999 грн. 07 коп.

11 травня 2019 р. позивачем подано до відповідача адміністративну скаргу на рішення № /996 від 5 квітня 2019 р.

28 травня 2019 р. позивач тримала лист від відповідача № 13292/ФОП/10-36-10-01. Цим листом повідомлено, що Головне управління ДФС у Київській області залишило без розгляду скаргу позивача від 11 травня 2019 р. на рішення від 5 квітня 2019 р. №/996 ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у зв`язку з тим, що скарга надійшла до контролюючого органу, який не уповноважений її розглядати.

26 червня 2016 р. позивачем подано до Державної фіскальної службу України адміністративну скаргу на рішення Києво-Святошинського управління ГУ ДФС у Київській області № /996 від 5 квітня 2019 р. та рішення Головного управління ДФС у Київській області про залишення скарги без розгляду від 28 травня 2019 р.

25 липня 2019 р. Державною фіскальною службою України прийнято рішення про залишення скарги без розгляду № 35491/6/99-99-11-05-02-25.

У зв`язку з тим, що позивач не погоджується з винесеним рішенням про застосування штрафних санкцій, він звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 8 липня 2010 р. року (далі - Закон № 2464-VI).

Пунктами 2, 31 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 4 вказаного Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 4 статті 8 Закону № 2464-VI встановлено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як убачається з пунктів 5, 8 статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Згідно з вимогами пунктом 7 статті 9 Закону № 2464-VI, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 р. №449 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 р. за №508/26953) (далі - Інструкція №449), сплата єдиного внеску здійснюється за місцем: обліку платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується, в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Частиною десятою статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до вимог пунктів 1, 2 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Частинами 11, 12 статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що у разі несвоєчасної або не у повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з вимогами пунктом 6 частини 1 статті 13 Закону № 2464-VI органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог частини 11 статті 9, частин 10 і 11 статті 25 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, а за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Суд звертає увагу, що з 12 жовтня 2004 р. по 17 травня 2017 р. позивач перебувала на обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування у ГУ ДПС у Луганській області, ДПІ у м. Лисичанську (Ленінський район м. Луганськ) та лише з 18 травня 2017 р. позивач перебуває на обліку у Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, вказані обставини визнаються сторонами.

Судом встановлено, що відповідач прийняв рішення № /996 від 5 квітня 2019 р., яким позивачу нараховано штраф у розмірі 5541 грн. 79 коп. за період з 21 жовтня 2014 р. по 29 березня 2019 р. та нараховано пеню у розмірі 11 999 грн. 07 коп.

Суд звертає увагу, що на час виникнення спірних правовідносин позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а тому норми Закону №2464 необхідно застосовувати з урахуванням норм Закону України №1669-VII від 2 вересня 2014 р. Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі Закон № 1669).

Зокрема, підпунктом 8 пункту 4 ст. 11 Закону № 1669 розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 доповнено пунктом 9-3, в наступному 9-4, такого змісту: Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Стаття 25 Закону № 2464-VІ регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Саме за положеннями частини четвертої цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Спірне рішення № /996 від 5 квітня 2019 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну оплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийнято податковим органом відповідно до статті 25 Закону № 2464-VІ, яка визначає заходи впливу та стягнення.

Суд зазначає, що саме факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу за порушення Закону № 2464-VІ, якими є оскаржувані рішення податкового органу.

Також, суд звертає увагу, що недоїмка, яка виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Пунктом 28 розділу І Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 1 січня 2016 року, виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669, але положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону № 2464. Тобто, положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 після набрання ними чинності стали невід`ємною складовою Закону № 2464, а сам підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 вичерпав свою функцію. Аналогічний підхід застосовано Конституційним Судом України в ухвалі від 5 лютого 2008 року у справі № 2-1/2008.

Пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є діючим на теперішній час, зміни безпосередньо до Закону № 2464 щодо виключення (або викладення в новій редакції) цієї норми не вносились.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з вимогами абз. 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1669 перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція визначається Кабінетом Міністрів України.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (втратив чинність), від 2 грудня 2015 р. № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Лисичанськ (Лисичанська міська рада).

Отже, у спірному періоді з позивач був платником єдиного внеску, який перебував на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території проведення антитерористичної операції, а отже є суб`єктом правовідносин, до яких необхідно застосувати положення п. 9-4 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464.

Суд зазначає, що з аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства слідує, що для звільнення платників єдиного внеску від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції згідно з положеннями пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 достатньо лише факту перебування відповідного платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

При цьому, суд зауважує, що платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції без встановлення додаткових умов, зокрема, отримання сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України. Отримання сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України є додатковою умовою звільнення від відповідальності для інших зобов`язань.

Таким чином, судом встановлено, що позивач звільнявся від виконання обов`язків платника єдиного внеску, встановлених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, починаючи з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Суд також звертає увагу, що 30 березня 2018 р. Президент України підписав Указ Про затвердження рішення РНБО Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей № 116/2018, яким вводиться в дію рішення РНБО про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році.

Отже, позивач є суб`єктом правовідносин, на якого поширюється дія положень пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI.

Крім того, слід зазначити, що оскаржуване рішення органом доходів і зборів прийнято з посиланням на статтю 25 Закону № 2464-VI, абзацом 2 частини першої якої визначено, що положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Оскільки, як вже вказано вище, позивач на період проведення антитерористичної операції звільнений від виконання обов`язків платника єдиного внеску, орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника за період його звільнення від виконання обов`язків, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI.

Наявність заборони у застосуванні до позивача з квітня 2014 р. по 17 травня 2017 р. заходів впливу та стягнення, визначених статтею 25 Закону № 2464-VI, за невиконання обов`язків платника єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції, унеможливлює й формування та направлення позивачу рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Частиною 10 статті 9 вказаного Закону встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 9 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 16 січня 2016 року №6, у разі помилкової сплати сум єдиного внеску та/або сум застосованих фінансових санкцій на рахунок 3719 органу доходів і зборів, в якому платник не перебуває на обліку, розрахунковий документ на перерахування таких коштів на відповідний рахунок 3719 органу доходів і зборів, у якому Платник перебуває на обліку, оформлюється підрозділом органу доходів і зборів, відповідальним за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня за заявою Платника та передається управлінню (відділенню) Казначейства не пізніше двох робочих днів з дня надходження Висновку.

Щодо періоду з 18 травня 2017 р. по 29 березня 2019 р. застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, суд зазначає наступне.

Штрафні санкції та пеня нараховувалися позивачу за період, коли вона перебувала на обліку в Луганській області і внаслідок проведення антитерористичної операції не мала моджливості вчасно виконувати обов`язок щодо сплати єдиного внеску і на підставі наведених норм закону була звільнена від відповідальності за його несвоєчасну сплату.

Суд звертає увагу, що позивач зверталася до Торгово-промислової палати України для отримання сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - акти тероризму на території Луганської області, м. Луганськ, згідно з яким період настання з 1 липня 2014 р., тривають до 26 серпня 2016 р.

Із 18 травня 2017 р. позивач перебуває на обліку у Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

13 грудня 2017 р. позивачем до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було подано звітність про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску за 2014 р.; звітність про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску за 2015 р.; звітність про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску.

29 січня 2018 р. до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області позивачем подано звітність про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску за 2017 р. та 11 лютого 2019 р. подано звіт про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску за 2018 р.

На виконання вимоги Торгово-промислової палати України позивачем сплачено ЄСВ за всі періоди, що підтверджується дублікатами квитанцій: № Р24А336705154А60852 від 12 грудня 2017 р. на суму 11 172 грн. 27 коп.; №0.0..1 від 4 січня 2019 р. на суму 13 335 грн. 18 коп.; № 0.0..1 від 29 березня 2019 р. на суму 6750 грн. 50 коп.; № 0.0..1 від 31 січня 2019 р. на суму 820 грн. 00 коп.; № 0.0..1 від 3 березня 2019 р. на суму 820 грн. 00 коп.; № 0.0..1 від 3 квітня 2019 р. на суму 820 грн. 00 коп.; № 0.0..1 від 9 травня 2019 р. на суму 918 грн. 06 коп.; № 0.0..1 від 9 травня 2019 р. на суму 294 грн. 18 коп.

Судом встановлено, що відповідачем до спірного рішення включено увесь період, за який утворено заборгованість, у тому числі й той період, коли позивач звільнявся від виконання обов`язків платника єдиного внеску, встановлених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, починаючи з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що спірне рішення №/996 від 5 квітня 2019 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийнято податковим органом незаконно та протиправно.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було винесено рішення № /996 від 5 квітня 2019 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що винесені відповідачем податкові вимоги та рішення є протиправними. Право позивача порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції від 22 серпня 2019 р. № 88 позивачем сплачено судовий збір на суму 1921 грн. 00 коп. Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 1921 грн. 00 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення № /996 від 5 квітня 2019 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску Головного управління ДФС у Київській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Київській області.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ - 43141377) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби України, адреса: вул. Народного Ополчення, 5а, м. Київ,03151, код ЄДРПОУ - 43141377.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 24 грудня 2019 року.