Справа № 500/1017/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10373/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 500/1017/19 за адміністративним позовом Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека № 78" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2019 року позивач Комунальне підприємство Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека № 78" звернувся до суду із позовом до відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

-від 19.04.2019 № про застосування штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 179287,63 грн;

- від 19.04.2019 № про застосування штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 72047,47 грн;

- від 19.04.2019 № про застосування штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 127108,41 грн;

- від 19.04.2019 № про застосування штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 248190,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач, покликаючись на те, що основним видом його діяльності є роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, всі товари були реалізовані виключно фізичними особами, які не є платниками ПДВ, і яким, відповідно, не надається податкова накладна, вказує на відсутність правових підстав для застосування до нього штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, покликаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», якою постановлено реорганізувати територіальні органи Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних оранів державної податкової служби згідно відповідного переліку, та розпорядженя Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби» яким погоджено пропозицію Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, заявлено клопотання про заміну сторони відповідача правонаступником.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України допущено заміну відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області правонаступником Головним управлінням ДПС у Тернопільській області.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що комунальне підприємство Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" 30.12.1993 зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку як платник податків і зборів.

Основними видами економічної діяльності комунального підприємства є: 47.73 - роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 13.08.2015.

ГУ ДФС у Тернопільській області проведено камеральну перевірку даних податкової звітності з ПДВ та даних ЄРПН Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека №78" за період з 02.01.2017 по 21.02.2019.

Перевіркою встановлено порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме: порушено граничні терміни реєстрації таких податкових накладних в ЄРПН. Відповідальність платника передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, про що складено акт від 28.03.2019 №1991/19-00-5405/21132326 (а.с.11-25).

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Тернопільській області винесла 19.04.2019 оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- № про застосування до позивача штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 179287,63 грн (а.с.26);

- № про застосування до позивача штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 72047,47 грн (а.с.36);

- № про застосування до позивача штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 127108,41 грн (а.с.39);

- від 19.04.2019 № про застосування до позивача штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 248190,01 грн (а.с.44).

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №, №, №, № від 19.04.2019 проправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з положеннями статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні перевірки. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки може бути, зокрема, своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Таким чином, метою камеральної перевірки є виявлення в даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних, арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які вказують на допущені платником податків порушення термінів реєстрації податкових накладних, відповідальність за що передбачена статтею 120-1 ПК України.

За визначенням підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Так, з 01.01.2015 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 №71-VIII, яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість та пункт 11 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України доповнено абзацом 8 такого змісту: З 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем). У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

В обгрунтування протиправності оскаржуваних рішень контролюючого органу скаржник вказує на те, що всі податкові накладні складені на постачання товару виключно неплатникам ПДВ та не надавались платникам, а тому застосування штрафних санкцій за реєстрацію таких поза межами граничних строків, встановлених статтею 201 ПК України є протиправним.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Здійснюючи трактування статті 120-1 ПК України слід враховувати текстуальне значення норми права (букву закону), обов`язково з`ясовувати дійсну легітимну мету законодавця, яка встановлюється, зокрема, через аналіз пояснювальної записки до проекту закону та інформації про його обговорення під час прийняття в парламенті (стенограми пленарних засідань Верховної Ради України, виступ доповідача по цьому проекту під час його розгляду у першому читанні, висновків профільних комітетів та структурних підрозділів апарату парламенту, що здійснювали експертно-юридичний аналіз проекту закону тощо), а також дослідження генезису розвитку відповідних законодавчих змін, дійсної суті проблеми, що підлягає вирішенню на рівні прийняття закону.

Так, до 1 січня 2017 року штрафні санкції застосовувалися за порушення термінів реєстрації податкових накладних виключно тих, які підлягали наданню покупцям - платникам податку на додану вартість.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні, яким були внесені зміни, зокрема, і до статті 120-1 ПК України щодо сфери дії такої та з 1 січня 2017 року передбачено, що штрафи не застосовуються виключно щодо податкової накладної, що не видається одержувачеві (покупцеві), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: звільнених від оподаткування або оподатковуваних за нульовою ставкою.

Для з`ясування дійсної мети законодавця слід звернутися до Пояснювальної записки до проекту Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України, зміст якої вказує на те, що метою зазначеного законопроекту є покращення інвестиційного клімату в Україні за рахунок спрощення податкової системи та адміністрування податків, що матиме позитивний вплив на економічне зростання, залучення інвестицій та створення нових робочих місць.

Законопроектом пропонувалось внести ряд змін до Податкового кодексу України, якими передбачається в частині податку на додану вартість, зокрема, збільшення терміну реєстрації податкових накладних та розрахунку коригування до таких податкових накладних в ЄРПН (з 180 до 365 календарних днів) із одночасним встановленням штрафу щодо відсутності такої реєстрації у розмірі 50% від суми ПДВ, а також встановлення штрафу при порушенні термінів реєстрації всіх податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, в тому числі, складених на адресу неплатникам податку (за виключенням певних операцій).

При цьому, як вбачається з порівняльної таблиці до проекту Закону, в першій редакції змін до статті 120-1 ПК України виключення стосувалися лише операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики на своєму засіданні 5 грудня 2016 року (протокол № 55) розглянув проект Закону та вніс пропозиції, зокрема, щодо змін до статті 120-1 ПК України, запропонувавши в абзаці десятому слова складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які оподатковуються за нульовою ставкою) замінити словами складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування, які оподатковуються за нульовою ставкою).

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України винятки із загальних правил сформульовано чітко та виходячи з синтаксичного аналізу побудови норми права та дійсної мети законодавця, внесені Законом №1797-VIII зміни запровадили виключні випадки звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, і такі виключення стосуються реєстрації двох видів податкових накладних: 1) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; 2) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Таким чином, для застосування виключень і звільнення від відповідальності обов`язковою умовою є звільнення операції від оподаткування або оподаткування такої за нульовою ставкою. Тільки сукупність таких умов як складення податкової накладної, що не надається отримувачу, і за наслідками операції, звільненої від оподаткування або оподатковуваної за нульовою ставкою, є підставою для звільнення платника податку від сплати штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постановах від 13 серпня 2019 року (справа №2040/7988/18), від 11 грудня 2018 року (справа №820/2298/18), від 04 вересня 2018 року (справа №816/1488/17), 10 грудня 2019 року (справа № 540/830/19), а відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин..

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, відповідно до пп. в) п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування розмірах 7 відсотків по операціях з: постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів, які внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.

Судом із наданих копій податкових накладних встановлено, що протягом спірного періоду, що охоплюється перевіркою, позивачем видано податкові накладні на покупців, які не є платниками ПДВ.

Разом з тим, кожна з господарських операцій, по яких виписані спірні податкові накладні, відображена як операція, що оподатковується за ставкою 7%.

Слід зазначити, що застосуванням позивачем зниженої ставки податку на додану вартість у розмірі 7% є податковою пільгою, тобто звільненням від оподаткування (частковим звільненням) у порівнянні з основною ставкою податку на додану вартість у розмірі 20%.

Довідником №84/1 податкових пільг, який затверджений в. о. Голови ДФС України 27 вересня 2017 року, визначено, що є втратами доходів бюджету станом на 01.10.2017 (чинним на час виникнення спірних правовідносин), серед інших передбачені податкові пільги з податку на додану вартість, зокрема, за кодом 14060508 , за кодом 14060509.

Колегія суддів зауважує, що Довідник податкових пільг є внутрішнім документом ДФС, який не затверджений в законодавчому порядку, не породжує для платників правових наслідків, не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, не є джерелом права в розумінні положень статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, однак є допоміжним, інформаційним документом складеним з метою надання допомоги платникам податку при складанні та поданні звітності.

Тобто, встановлені статею 194 Податкового кодексу України відмінні від загального (20%) розміри ставки податку на додану вартість (7%, 0%), як і звільнення від такого оподаткування, податковим законодавством розцінюється як вид пільгового режиму оподаткування.

Таким чином, оскільки вказані податкові накладні не підлягали наданню отримувачу (покупцю) та водночас складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування за основною ставкою, застосування до позивача оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями штрафу через відсутність встановлених пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України сукупності умов, за яких штраф за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не застосовується, є протиправним.

Дані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, що має наслідком його скасування.

Враховуючи наведене, позовні вимоги Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека № 78" про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішень Головного управління ДФС у Тернопільській області №, №, №, № від 19.04.2019 є підставними, обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню у відповідній частині.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п.1, п.2 ч.9 ст.139 КАС України).

Відповідно до ст. 322 КАС Українив резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В розумінні ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до платіжних доручень №6348 від 25.04.2019, №6349 від 25.04.2019, №6350 від 25.04.2019 №6351 від 25.04.2019 (а.с.3-6) позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір на загальну суму 10254,18 грн та відповідно до платіжного доручення №7206 від 19.09.2019 за подання апеляційної скарги на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі №500/1017/19 сумі 15381,27 грн (а.с.138).

Таким чином, оскільки документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір, розмір якого є обгрунтованим та пропорційним до предмета спору в сумі 25635,40 грн, колегія суддів приходить до висновку про його стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного суду України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека № 78" задовольнити, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі №500/1017/19 скасувати.

Адміністративний позов Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека № 78" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомленя-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 19.04.2019, № від 19.04.2019, № від 19.04.2019, № від 19.04.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області (, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003) на користь Комунального підприємства Тернопільської обласної ради "Тернопільська обласна аптека № 78" (, вул. Руська, 23, м.Тернопіль, 46025) судові витрати у розмірі 25 635 (двадцять п`ять тисяч шістсот тридцять п`ять) грн 40 коп. сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 26.12.2019