Справа № 280/2967/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 листопада 2019 року о/об 15 год. 44 хв.Справа № 280/2967/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю ОРІЯНА-АГРО (72551, Запорізька область, Якимівській район, с. Вовчанське, вул. Молодіжна, 18А Код )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

за участі представників:

від позивача - Єгорушкін В.В.

(діє на підставі довіреності № 08/07-01 від 08.07.2019)

від відповідача - Жовтоножко Д.Ф.

(діє на підставі довіреності № 1373/08-01-10-02 від 03.12.2018 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІЯНА-АГРО» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним і скасувати повністю податкове повідомлення - рішення № від 18 лютого 2019 року, винесене ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі Акту перевірки №793/08-01-14-16/33005220 від 22 грудня 2018 року.

Ухвалою судді від 24 червня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а перше судове засідання призначено на 16 липня 2019 року.

16 липня 2019 року провадження по справі зупинено до 21 серпня 2019 року про що судом постановлено відповідну увалу.

21 серпня 2019 року в судовому засіданні провадження у справі поновлено, а також протокольною ухвалою суду у розгляді справи оголошено перерву до 04 вересня 2019 року.

04 вересня 2019 року провадження у справі зупинено до 22 жовтня 2019 року про що відповідно судом постановлено ухвалу.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року провадження у справі поновлено.

Разом з тим, 22 жовтня 2019 року провадження у справі зупинено до 05 листопада 2019 року про що постановлено ухвалу суду.

05 листопада 2019 року провадження у справі поновлено ухвалою суду.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 05 листопада 2019 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовна заява обґрунтована тим, що не співпадіння залишків на 01 січня 2017 року по 27 рахунку, 20 рахунку пояснюється тим фактом, що станом на 15 лютого 2017 року підприємство не сформувало свою фінансову звітність в повному обсязі. Вказує, що в описовій частині Акту перевірки від 15 березня 2017 року, на яку посилається контролюючий орган, немає посилань на залишки по рахункам 20, 27, а також взагалі немає посилань на Додаток №3. Вказує, що залишки по рахунку 23 «Виробництво», який безпосередньо пов`язаний з рахунками 20, 22, 27, не звірялися, а також описані лише 20, 22, 27 рахунки без звіряння з головним рахунком №23. Вважає висновок контролюючого органу щодо донарахування за січень 2017 року податкових зобов`язань на суму 92828 грн. та накладання штрафу у розмірі 46 414 грн. безпідставним, а податкове повідомлення-рішення таким що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник Головного управління ДФС у Запорізькій області в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№28250 від 09 липня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на додану вартість (рядки 1 - 9) за період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2018 року встановлено: перевіркою відображених у рядку 1 колонка Б Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» показників за період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2018 року у загальній сумі 25781940 грн. встановлено, що на формування цього показника мало вплив здійснення операцій із реалізації зернових, технічних культур, які вирощено на орендованих та власних земельних ділянках, продаж сільгосппродукції не власного виробництва (соя), надання послуг з оренди майна та послуг зберігання. Вказує, що проведеною перевіркою відображеного показника за перевіряємий період на підставі таких документів: бухгалтерських рахунків 701 «Доход від реалізації готової продукції», 702 «Доходи від реалізації товарів», 703 «Доходи від реалізації робіт і послуг», 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», 6811 «Розрахунки за авансами одержаними в національній валюті», 64 «Розрахунки з податками і платежами», 301 «Каса», 311 «Поточний рахунок в національній валюті», договорів, податкових накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, розрахункових документів, актів виконаних робіт, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних та інших документів, наданих до перевірки, установлено заниження задекларованих ТОВ «Оріяна-Агро» показників по рядку 1 колонка Б Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» на загальну суму 92828 грн., в т.ч.: за січень 2017 року у сумі 92828 грн. Вказує, що згідно оборотно-сальдової відомості рахунок 20 «Виробничі запаси» має такі субрахунки: 201 «Сировина і матеріали», 203 «Паливо», 205 «Будівельні матеріали», 207 «Запасні частини», 208 «Матеріали сільськогосподарського призначення»; 27 «Продукція сільського господарства» субрахунків не має. В бухгалтерському обліку відсутнє будь-яке списання. Вказує, що відповідно пояснень директора Даченкової Т.М. відхилення у залишках пов`язані з тим, що фінансова звітність подається до 28 лютого, а підприємство не встигло на 15 лютого закрити рахунок «Виробництво», тому є різниця у грошовому виразі, а в кількісному - різниця відсутня. Однак, попередня планова виїзна перевірка проводилась з 15 лютого 2017 року по 07 березня 2017 року і у підприємства був час надати актуальну інформацію. Таким чином позивачем, на порушення підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового Кодексу України занижено податкові зобов`язання на загальну суму 92 828 грн., в тому числі: - за січень 2017 року у сумі 92 828 грн.

В судовому засіданні представник Головного управління ДФС у Запорізькій області просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

На підставі направлень, виданих ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1 пункту 77.4 статті 77 Податкового Кодексу України та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на IV квартал 2018 року проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріяна-Агро», код за з питань податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2018 року, відповідно до затвердженого плану перевірки.

Перевірка проводилась з 06 листопада 2018 року по 03 грудня 2018 року.

За результатами проведеної перевірки складено Акт перевірки №793/08-01-14-16/33005220 від 22 грудня 2018 року «Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріяна-Агро», код за , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01 січня 2017 року по 30 вересня 2018 року»

Висновками акту перевірки вказано що позивачем порушено пункт 187.1 статті 187, пункт 188.1 статті 188, підпункт «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 14 579 250 грн., в тому числі:

- за березень 2017 року у сумі 65189 грн.;

- за квітень 2017 року у сумі 1575964 грн.;

- за травень 2017 року у сумі 2137337 грн. ;

- за червень 2017 року у сумі 1462463 грн.;

- за липень 2017 року у сумі 1731 190 гри.;

- за серпень 2017 року у сумі 817691 грн.;

- за жовтень 2017 року у сумі 1096921 грн.;

- за листопад 2017 року у сумі 873263 грн.;

- за грудень 2017 року у сумі 274 грн.;

- за січень 2018 року у сумі 1114995 грн.;

- за лютий 2018 року у сумі 627710 грн.;

- за березень 2018 року у сумі 1404189 грн.;

- за квітень 2018 року у сумі 1543042 грн.;

- за серпень 2018 року у сумі 129022 грн.

Не погоджуючись з Актом перевірки, ТОВ «Оріяна-Агро» надало заперечення на Акт перевірки №793/08-01-14-16/33005220 від 22 грудня 2018 року, в яких просило контролюючий орган надати підприємству на розгляд заперечень копію Додатку №3 до Акту від 22 грудня 2018 року № 793/08-01-14-16/33005220, для надання можливості уточнити дані по залишкам на рахунку 20 та 27 при поданні річного звіту за 2018 рік у строк до 28 лютого 2019 року.

За результатами розгляду заперечення позивача залишено без розгляду.

На підставі Акту перевірки №793/08-01-14-16/33005220 від 22 грудня 2018 року відповідачем винесено, в тому числі, і податкове повідомлення - рішення № від 18 лютого 2019 року.

27 березня 2019 року позивачем оскаржено це повідомлення-рішення в адміністративному порядку до органу доходів і зборів вищого рівня - Державної фіскальної служби України, в порядку статті 56 Податкового кодексу.

Однак, за результатами розгляду, скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення без змін.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість цих висновків.

За правилами пункту 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися зокрема: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Н підставі підпункту 201.1. статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

В обліку позивача по рахунку «20» відповідно до акту перевірки №123/08-01-14-01/33005220 від 15 березня 2017 року залишок становить 4423209, а по рахунку «27» становить 21590845.

В свою чергу при проведенні перевірки перевіркою відповідно до даних готівкової книги, встановлено залишок по рахунку «20» 4402301, а по рахунку 27 21147612.

Таким чином, по рахунку «20» відхилення становить - 20908, а по рахунку «27» відхилення становить - 443233.

Згідно пункту 5, 7 П(С)БО "Доходи" дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо). Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів. До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо. До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі). До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Пунктом 5, 6, 7 П(С)БО 15 «Витрати» визначено, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно пункту 9 П(С)БО 9 «Запаси» запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство/установа отримає в майбутньому економічні вигоди, пов`язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов`язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов`язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Відповідно до Методичних рекомендацій з планування, обліку і калькуляції собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств фактична собівартість продукції розраховується в цілому за рік. Продукція власного виробництва поточного року відноситься на витрати за плановою собівартістю з коригуванням її в кінці року до рівня фактичних витрат.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що згідно оборотно-сальдової відомості на бухгалтерському рахунку «20» обліковується «виробничі запаси» в свою чергу має субрахунки: 201 «Сировина і матеріали», 203 «Паливо», 205 «Будівельні матеріали», 27 «Запасні частини», 208 «Матеріали сільськогосподарського призначення», в свою чергу та на рахунку «27» обліковується «Продукція сільського господарства».

На рахунку обліковуються активи за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на місці продажу. Різниця від собівартості та справедливою вартістю, зменшена на очікувані витрати на місці продажу, відображається у складі інших операційних доходів чи інших операційних витрат.

Відношення фактичних витрат по кожному виду продукції та місцю зберігання, що обліковуються підприємством на рахунку «27» і є вартістю одиниці продукції. У разі реалізації продукції за цінами нижчими за собівартість, платник складає додатково податкову накладну на суму перевищення фактичної собівартості на ціною реалізації, яка підлягає реєстрації в ЄРПН.

Суд звертає увагу на те, що плановою перевіркою №123/08-01-14-01/33005220 від 15 березня 2017 року не встановлено порушень пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно балансу (звіту про фінансовий стан) за 2015 рік з відміткою про прийняття від 25 лютого 2016 року залишки готової продукції складають: на початок року 10828, а на кінець року 7126.

Згідно балансу (звіту про фінансовий стан) за 2016 рік з відміткою про прийняття від 27 лютого 2017 року залишки готової продукції складають: на початок року становить 7126, а на кінець року 21148

Згідно Додатку №3 до Акту перевірки №123/08-01-14-01/33005220 від 15 березня 2017 року, який був наданий на вимогу суду у судове засіданні від 04 вересня 2019 року, можна зробити висновок, що контролюючий орган використав у своєму Додатку 3 залишки ТМЦ згідно балансів підприємства станом на 01 січня 2015 року та на 01 січня 2016 року. Залишок на 31 грудня 2016 року відрізняється від даних балансу майже на 442 тисячі гривень. На момент складання Акту №123/08-01-14-01/33005220 від 15 березня 2017 року баланс підприємства за 2016 рік був вже зданий та контролюючому органу була надана актуальна інформація, яка не була взята контролюючим органом до уваги.

Суд погоджується з посиланням позивача про те, що контролюючий орган не врахував дані балансу за 2016 рік, який був зданий 27 лютого 2017 року, як в попередні періоди за 2014 та 2015 роки, а в Додатку №3 заначив дані по 27 рахунку без закриття 23 рахунку та без калькуляційних різниць по собівартості продукції за 2016 рік.

Таким чином, контролюючий орган не використав дані підприємства, викладені у балансі за 2016 рік, а вказав у Додатку №3 дані на 31 грудня 2016 року без закриття 23 рахунку та без врахування калькуляційних різниць, які були враховані у балансі підприємства за 2016 рік.

Суд звертає увагу на те, що звірка балансів у Акті перевірки №793/08-01-14-16/33005220 від 22 грудня 2018 року не проводилась за перевіряємі роки Актом перевірки №123/08-01-14-01/33005220 від 15 березня 2017 року.

Податковим органом лише зроблено співставлення відомостей вказаних у додатках до Акту перевірки №123/08-01-14-01/33005220 від 15 березня 2017 року та відомостей встановлених у головній книзі при проведенні перевірки за період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2018 року, реально досліджених документів та описаних податковим органом, Акт перевірки №793/08-01-14-16/33005220 від 22 грудня 2018 року не містить.

Однак, суд звертає увагу на те, що баланс підприємства повинен зводитись у лютому 2017 року за перевіряємий період.

Таким чином не можна погодитись з висновками контролюючого органу з висновками про відхилення залишків по балансу, оскільки такий баланс повинен підприємством бути зведений та відкоригований до кінця лютого 2017 року.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що висновки викладені у Акті перевірки №793/08-01-14-16/33005220 від 22 грудня 2018 року стосовно порушення позивачем підпункту «г» пункту 198.5 статті 198, статті 201 ПК України рішення є лише припущеннями, які не гуртуються на доказах.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що у позивача відсутній обов`язок складення та реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтаю 201 ПК України, податкової накладної/розрахунку коригування на суму ПДВ 92 828 грн., а відповідачем не доведено обставини, встановлені у акті перевірки №793/08-01-14-16/33005220 від 22 грудня 2018 року та безпідставно застосовано штраф в розмірі 46 414 грн., через що податкове повідомлення-рішення № від 18 лютого 2019 року підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОРІЯНА-АГРО (72551, Запорізька область, Якимівській район, с. Вовчанське, вул. Молодіжна, 18А Код ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 18 лютого 2019 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОРІЯНА-АГРО (72551, Запорізька область, Якимівській район, с. Вовчанське, вул. Молодіжна, 18А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 1921 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23 грудня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов