Справа № 280/1776/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1776/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року (головуючий суддя Сацький Р.В.)

у справі № 280/1776/19

за позовом ОСОБА_1

до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області

про визнання недійсними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в якому просив:

визнати протиправними та скасувати рішення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 12.11.2018 №28, від 20.12.2018 №9, від 14.03.2019 №28.

зобов`язати Долинську сільську раду Запорізького району Запорізької області переглянути заяви позивача №2101/0-01-26 від 16.10.2018, №1278/02-01-26 від 22.11.2018, №002/07-06 від 24.01.2019.

Накласти на відповідальних осіб Долинської сільської ради адміністративну відповідальність згідно ст. 211 Земельного кодексу України за необґрунтовану відповідь.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем подавались заяви щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для передачі йому безоплатно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку разом з необхідними документами, проте відповідач необґрунтовано відмовив у наданні такого дозволу.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано правомірністю рішень відповідача про відмову у задоволенні заяв позивача від 16.10.2018, від 22.11.2018 та від 24.01.2019.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Позивач зазначає, що висновки суду першої інстанції є суперечливими, не підтверджені матеріалами справи.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, в поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що всі питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.97 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 121 Земельного кодексу України встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, а саме: громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України, згідно якому громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.6 ст.118 ЗК України).

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що для отримання у власність бажаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку громадянам необхідно насамперед звернутись з заявою до відповідних органів місцевого самоврядування для отримання дозволу цих органів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 16.10.2018 позивач - ОСОБА_1 звернувся до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області із заявою щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі йому безоплатно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,12 га в с. Хортиця, вул. Зоряна. До заяви додано копія паспорта, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Рішенням Долинської сільської ради на двадцятій позачерговій сесії сьомого скликання № 28 від 12.11.2018 відмовлено у надані дозволу гр. ОСОБА_1 у розробці проекту відведення зазначеної позивачем земельної ділянки у власність у зв`язку з тим, що вказана у заяві ОСОБА_1 земельна ділянка перебуває у власності та розташована в АДРЕСА_1 .

22.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Долинської сільської ради із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,15 га в с. АДРЕСА_2 , вул АДРЕСА_3 . До заяви додано копія паспорта, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Рішенням Долинської сільської ради на двадцять першій черговій сесії сьомого скликання № 9 від 20.12.2019 відмовлено у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 у розробці проекту відведення вказаної земельної ділянки у власність у зв`язку з тим, що вказана у заяві земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а саме: для сінокосіння і випасання худоби.

24.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до Долинської сільської ради із заявою щодо передачі йому безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованим розміром 0,12 га в с. Хортиця вул. Зоряна. До заяви додатні копія паспорту, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та графічні матеріали.

Рішенням Долинської сільської ради на двадцять четвертій черговій сесії сьомого скликання №28 від 14.03.2019 з посиланням на ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 12, 122 Земельного кодексу України відмовлено в наданні дозволу у розробці проекту відведення вказаної земельної ділянки у власність у зв`язку із відсутністю детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, що є підставою заборони передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом вище, прийнятим Долинською сільською рішенням № 28 від 12.11.2018 відмовлено позивачу у надані дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1200 га на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області с. Хортиця вул. Зоряна, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до поданої позивачем заяви від 16.10.2018, з тих підстав, що вказана у заяві ОСОБА_1 земельна ділянка перебуває у власності та розташована в АДРЕСА_4 . АДРЕСА_1 .

Позивач вважає неправомірним застосування інформації, що міститься в погосподарських книгах Долинської сільської ради, оскільки дані по господарського обліку не можуть слугувати підтвердженням факту перебування визначеної позивачем земельної ділянки у власності іншої особи відповідно до приписів ст.ст.125, 126 ЗК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідні витяги з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію відповідачем не надавались, судом першої інстанції з власної ініціативи не досліджувались.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про помилковість таких доводів позивача.

Відповідно до п.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних, міських радах, затвердженої Наказом Державної служби статистики України 11.04.2016 № 56, погосподарський облік, як вид первинного обліку, передбачений для накопичення і систематизації відомостей, які збирають сільські, селищні, міські ради територіальних громад (об`єднаних територіальних громад) (далі - місцеві ради) по кожному з розташованих на їхній території сільських населених пунктів і які є необхідними для проведення державних статистичних спостережень.

Погосподарський облік ведуть з урахуванням норм чинного законодавства з питань захисту персональних даних. Цей облік не передбачає реєстраційних дій і не несе жодних - правових наслідків для об`єктів, відносно яких він здійснюється (п.2 Інструкції № 56).

Форми погосподарського обліку заповнюють один раз. Надалі інформацію, що занесена до них, оновлюють, уточнюють, доповнюють у порядку й у строки, встановлені цією Інструкцією (п.6 Інструкції № 56).

Відповідно до п.8 Інструкції № 56 основними інформаційними джерелами погосподарського обліку є, в тому числі, будь-які документальні свідчення щодо об`єкта погосподарського обліку: паспорти, свідоцтва, земельно-кадастрова документація, правовстановлюючі документи, рішення органів виконавчої влади й органів самоврядування будь-якого рівня, письмові заяви громадян тощо.

Отже, погосподарський облік є для сільської ради джерелом первинного обліку, який передбачений для накопичення і систематизації відомостей, зокрема, обліком земельних ділянок в межах населеного пункту, які передані у власність.

Стосовно відомостей Державного земельного кадастру як доказу підтвердження перебування певної земельної ділянки у власності, апеляційний суд враховує, що відповідні дані до Державного реєстру вносяться із набранням чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр», Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

За поясненнями відповідача, що не спростовується матеріалами справи, земельні ділянки по вул.. Зоряній, провулок Солов`їний в с. Хортиця Запорізького району надавались у власність громадянам в той час, коли основним документом, що посвідчував право власності або право користування земельною ділянкою, був Державний акт, а земельним ділянками під час видачі таких Державних актів не присвоювались кадастрові номери.

Відповідно до п.п.9, 10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що відповідачем правомірно використана інформація про перебування бажаної позивачем земельної ділянки у власності іншої особи на підставі записів, внесених в погосподарські книги, тому за наведених позивачем підстав рішення відповідача № 28 від 12.11.2018 не може вважатись протиправним, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно прийнятого відповідачем за результатами розгляду заяви позивача від 22.11.2018 рішення № 9 від 20.12.2019, яким відмовлено у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 у розробці проекту відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1200 га в с. АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадський будівель та споруд, у зв`язку з тим, що вказана у заяві земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а саме: для сінокосіння і випасання худоби, апеляційний суд також вважає відсутніми підстави для задоволення позову в цій частині.

Як встановлено з наявних в матеріалах справи доказів, не спростовано позивачем, вказана в заяві ОСОБА_1 земельна ділянка віднесена до земель сільськогосподарського призначення, а саме: для сінокосіння і випасання худоби, що підтверджується Технічною документацією з грошової оцінки земель населених пунктів Запорізького району Запорізької області, затвердженої рішенням одинадцятої сесії шостого скликання Долинської сільської ради від 23.02.2012 № 6.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

За приписами ч.3 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Таким чином, відповідач вірно зазначив, що землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадських будівель та споруд не відносяться до земель сільськогосподарського призначення.

Отже, враховуючи що визначена позивачем земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення, вона не може бути предметом відведення у власність громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, як просить позивач.

З приводу оскаржуваного позивачем рішення Долинської сільської ради від 14.03.2019 № 28, яким відмовлено у задоволенні зави позивача від 24.01.2019 щодо передачі йому безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованим розміром 0,12 га в с. Хортиця вул. Зоряна, апеляційний суд вважає безпідставним посилання відповідача в якості обґрунтування такої відмови на відсутність детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону.

Відповідач при цьому керується ч.3 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно якої у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, якщо земельна ділянка:

розташована в межах зелених зон населених пунктів, внутрішньоквартальних територій (територій міжрайонного озеленення, елементів благоустрою, спортивних майданчиків, майданчиків відпочинку та соціального обслуговування населення);

віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, рекреаційного призначення (крім земель для дачного будівництва), лісогосподарського призначення.

Разом з тим, виходячи із змісту ч.7 ст.118 ЗК України вбачається, що законодавець обмежив підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою лише невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Чинне земельне законодавство не передбачає такої умови відмови у отриманні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку як відсутність плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, як то вказано відповідачем в оскаржуваному рішенні від 14.03.2019 № 28.

При цьому слід враховувати, що відповідно до наведених вище правових норм отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам не означає обов`язкового позитивного вирішення питання про надання певної земельної ділянки у власність, оскільки право на земельну ділянку у громадян виникає на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання її у власність, а не на підставі рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За своєю суттю рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням уповноваженого органу про надання права власності на відповідну земельну ділянку, а лише надає можливість розробки технічної документації на цю земельну ділянку, і ніяким чином не впливає на права та інтереси позивача, пов`язані з землекористуванням.

Таким чином наведені відповідачем обставини є такими, що не підпадають під визначені ч.7 ст.118 ЗК України підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, внаслідок чого відмова відповідача, оформлена означеним вище рішенням, є протиправною, тому рішення відповідача від 14.03.2019 № 28 підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги, що відповідач фактично не розглянув заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 24.01.2019, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача переглянути цю заяву також підлягають задоволенню.

Суд зауважує, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, що вказані у рішенні від 14.03.2019 № 28.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року у справі №280/1776/19 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 14.03.2019 №28.

Зобов`язати Долинську сільську раду Запорізького району Запорізької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №002/07-06 від 24.01.2019.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко