Справа № 240/10399/19
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту ім. С.П.Корольова про визнання протиправими дій, зобов`язання вчинити дії і поновити на роботі,
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського військового інституту ім. С.П.Корольова у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:
- визнати протиправним дії Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова щодо звільнення з військової служби;
- зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова поновити його на військовій службі, виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та направити його для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова скасувати рішення про відшкодування 461465,14 грн. витрат на утримання.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що під час проходження військової служби за контрактом 17.08.2016 він був зарахований курсантом на навчання до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова. 06.08.2019 наказами начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова його було відраховано з числа курсантів, звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для таких дій, оскільки у разі відрахування з навчання відповідач був зобов`язаний направити його для подальшого проходження військової служби до військової частини з якої його було направлено на навчання, а не звільняти з військової служби.
Представником відповідача у встановлений судом строк було надано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування відзиву вказано, що обов`язок щодо направлення до військовий частин курсантів, які відраховуються з навчання є виключно щодо осіб, які прибули на навчання за призовом під час мобілізації, на особливий період.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у заяві про уточнення позовних вимог та просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Усною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, після наданих сторонами пояснень та дослідження письмових доказів, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що та 17.08.2016 між начальником військового інституту, з однієї сторони та солдатом ОСОБА_1 з іншої підписано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу.
06.08.2019 Наказом начальника ЖВІ (по особовому складу) від 06.08.2019 № 18ДСК відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" ОСОБА_1 був відрахований з числа курсантів та звільнений з військової служби у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність).
Наказом начальника ЖВІ (по стройовій частині) від 06.08.2019 № 202 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу з 06.08.2019.
Позивач посилався на те, що ним 22 липня 2015 року було укладено контракт про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 терміном на три роки.
В подальшому, 17.08.2016, ним було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, зокрема у Житомирському військовому інституті ім. С.П.Корольова.
Разом з тим, необхідно наголовити, що накази від 06.08.2019 позивачем не оскаржуються, суть спору у даній справі зводиться до незгоди позивача з діями відповідача щодо звільнення його при відрахуванні з числа курсантів, з військової служби без направлення для подальшого проходження служби до військової служби з якої він прибув на навчання.
З огляду на те, що позивачем не оскаржуються накази про звільнення з військової служби та виключення зі списків військової частини, суд не надає оцінку підставам їх винесення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам правовідносинам суд виходить з наступного.
Правовідносини, які виникли між сторонами регламентовані Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон України № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 6 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначені види військової служби, якими є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно з пунктом 3 частини 1, частиною 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пп. "д" п. 2. ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України затверджений Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідношень контракт про навчання припиняється (розривається), а курсант відраховується з вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти за рішенням керівника вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти за наявності підстав, передбачених підпунктами "б", "г", "д", "е", "є", "з" та "і" пункту 1, підпунктами "б", "г", "д", "е", "є", "ж" та "з" пункту 2, підпунктами "б" та "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до п. 227 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України затверджений Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин у разі припинення (розірвання) контракту про навчання у випадках, передбачених пунктом 36 цього Положення, військовослужбовці звільняються з військової служби, за винятком тих курсантів чоловічої статі, які не вислужили встановленого строку строкової військової служби або були прийняті на навчання під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та військової служби за контрактом (крім випадків, передбачених підпунктами "б", "г", "ґ" чи "ж" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Військовослужбовці, які були прийняті на навчання під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та відраховані з навчання, направляються до тих військових частин, з яких вони прибули на навчання. Рішення про продовження військової служби такими військовослужбовцями приймає посадова особа, яка має право звільнення з військової служби.
Аналіз наведених норм свідчить, що обов`язок щодо направлення для подальшого проходження служби у разі розірвання контракту між курсантом та відрахуванні з навчання виключно у разі прийняття таких військовослужбовців на навчання під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Водночас, суду не було надано жодних доказів щодо того, що ОСОБА_1 до укладення контракту з Житомирським військовим інститутом імені С.П.Корольова було прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Позивач самостійно вказує, що укладенню контракту з Житомирським військовим інститутом імені С.П.Корольова передувало укладення ним контракту щодо приходження військової служби у Збройних Силах України, зокрема у військовій частині НОМЕР_1 .
Вказані обставини та норми законодавства, які їх регулюють дають суду підстави до висновку, що оскільки позивача не було прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, то у відповідача були відсутні правові підстави для направлення його після розірвання контракту для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , а тому відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними та поновлення позивача на військовій службі.
З огляду на те, що позовні вимоги про виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та скасування рішення про відшкодування витрат на утримання є похідними позовними вимогами від поновлення позивача на військовій службі, то у їх задоволенні також слід відмовити.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В порушення наведеної норми позивачем не було доведено суду обставин викладених у позові, тоді як відповідачем було доведено правомірність своїх дій.
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева