Справа № 640/9493/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9493/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Степанюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Київпідземшляхбуд" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Київпідземшляхбуд" (далі - позивач, ТОВ "Концерн "Київпідземшляхбуд") звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення выдповыдача № від 27.02.2019.

Позовні вимоги мотивує тим, що за наслідками проведення камеральної перевірки з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за квітень 2017 року - серпень 2018 року ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд», відповідачем безпідставно було винесено податкове повідомлення - рішення № від 27.02.2019 (форми "Н"), оскільки, на думку позивача, податкові накладні, які за висновками акту перевірки були зареєстровані з порушенням граничних термінів їх реєстрації, складені на постачання неплатнику податку та на постачання товарів, які не оподатковуються податком на додану вартість.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якому просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та не правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З матеріалів даної справи убачається, що ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд» були складені наступні податкові накладні:

- №14 від 30.04.2017, реєстраційний номер документу: ;

- №10 від 29.09.2017, реєстраційний номер документу: ;

- №17 від 30.09.2017, реєстраційний номер документу: ;

- №2 від 04.10.2017, реєстраційний номер документу: ;

- №4 від 06.10.2017, реєстраційний номер документу: ;

- №17 від 31.10.2018, реєстраційний номер документу: ;

- №4 від 21.06.2018, реєстраційний номер документу: ;

- №9 від 31.07.2018, реєстраційний номер документу: ;

- №8 від 31.07.2018, реєстраційний номер документу: ;

- №5 від 31.08.2018, реєстраційний номер документу: .

Дата та час їх надіслання підтверджується відповідними повідомленнями про надіслання та квитанціями про їх відправлення до Єдиного реєстру податкових накладних.

Посадовими особами відповідача було проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд» (5) за квітень 2017 року - серпень 2018 року.

За наслідками вказаної перевірки складено Акт від 12.12.2018 №20653/26-15-12-06-16/31169965, у якому зазначено, що позивачем порушено граничні строки реєстрації податкових накладних у ЄРПН:

податкова накладна №14 від 30.04.2017 зареєстрована у ЄРПН 23.05.2017, тобто кількість днів затримки 8 день;

податкова накладна №10 від 29.09.2017 зареєстрована у ЄРПН 18.10.2017, тобто кількість днів затримки 3 дня;

податкова накладна №17 від 30.09.2017 зареєстрована у ЄРПН 17.11.2017, тобто кількість днів затримки 33 дні;

податкова накладна №2 від 04.10.2017 зареєстрована у ЄРПН 09.11.2017, тобто кількість днів затримки 9 днів;

податкова накладна №4 від 06.10.2017 зареєстрована у ЄРПН 07.11.2017, тобто кількість днів затримки 7 днів;

податкова накладна №17 від 31.10.2018 зареєстрована у ЄРПН 16.11.2018, тобто кількість днів затримки 1 день;

податкова накладна №4 від 21.06.2018 зареєстрована у ЄРПН 11.09.2018, тобто кількість днів затримки 58 днів;

податкова накладна №9 від 31.07.2018 зареєстрована у ЄРПН 17.08.2018, тобто кількість днів затримки 2 дні;

податкова накладна №8 від 31.07.2018 зареєстрована у ЄРПН 11.09.2018, тобто кількість днів затримки 27 днів;

податкова накладна №5 від 31.08.2018 зареєстрована у ЄРПН 17.09.2018, тобто кількість днів затримки 2 дня;

податкова накладна №17 від 31.10.2018 зареєстрована у ЄРПН 16.11.2018, тобто кількість днів затримки 1 день.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Н» від 27.02.2019 №, за яким на позивача за порушення термінів реєстрації податкових накладних накладено штраф в сумі 363 668,70 грн.

За наслідками процедури адміністративного оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення № від 27.02.2019, Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що не відповідає податковому законодавству, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (далі - ПК) встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.2. статті 201 ПК форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 201.2 статті 201 розділу V ПК наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31 грудня 2015 року затверджено: форму податкової накладної; Порядок заповнення податкової накладної (у редакції наказу Міністерства фінансів України № 276 від 23 лютого 2017 року, далі - Порядок № 1307).

Як зазначено в пункті 8 Порядку № 1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини, зокрема, 02 - Складена на постачання неплатнику податку; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).

Згідно із пунктом 12 Порядку № 1307 у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку, та у разі складання податкової накладної за щоденним підсумком операцій у графі «Отримувач (покупець)» зазначається «Неплатник», а у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00».

Пунктом 3 Порядку № 1307 визначено, що усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Відповідно до пункту 201.7. статті 201 ПК податкова накладна з податку на додану вартість складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з пунктом 201.3. статті 201 ПК у разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи цього Кодексу та/або міжнародного договору, якими передбачено звільнення від оподаткування податком.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 120-1.1. статті 120-1 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

Отже, Податковий кодекс України зобов`язує продавця товарів/послуг - платника ПДВ в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН у межах граничних строків, визначених абзацом 14 статті 201.10 ПК, у тому числі і податкові накладні, які не надаються покупцю.

Натомість, системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Натомість, згідно з положеннями Порядку № 1307 до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Як свідчать матеріали даної справи, податкові накладні №14 від 30.04.2017, №10 від 29.09.2017, №17 від 30.09.2017, №2 від 04.10.2017, №4 від 06.10.2017, №17 від 31.10.2018, №4 від 21.06.2018, №9 від 31.07.2018, №8 від 31.07.2018, №5 від 31.08.2018, №17 від 31.10.2018, які були зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), містять код ставки податку на додану вартість « 20», що відповідно вказує на те, що дані податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №816/1488/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Київпідземшляхбуд" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.02.2019 є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 73 КАС України).

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку колегія суддів вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями ст.73 КАС України покладено обов`язок доказування, доведено правомірність винесеного ним податкового повідомлення-рішення № від 27.02.2019.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на норму статті 317 КАС України колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Київпідземшляхбуд"слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, судові витрати на його користь присудженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 250, 308, 311, 313, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Київпідземшляхбуд" відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Степанюк А.Г.