Справа № 200/13328/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 р. Справа№200/13328/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) в якому просив суд:

- визнати дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за п. 1 ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - протиправними;

- скасувати рішення №133 за вих. №15081/34-01 від 18.06.2019 року про відмову в призначенні пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 розділу XVI 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яке винесено відповідачем;

- зарахувати позивачу, до стажу підземних робіт, що дає право на призначення пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 21.08.1989 року по 29.05.1992 року на посадах учня гірника та гірника в шахті «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 04.06.1992 року по 27.06.1993 року на посадах прохідника підземного у шахті №21 Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 05.07.1993 року 31.12.1994 року на посадах прохідника підземного та гірничого майстра у шатхі «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 16.09.1996 року по 31.12.1998 року на посадах прохідника та гірничого майстра на шахті «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 02.06.2003 року по 21.11.2003 року на посаді прохідника підземного у шахті «Північна» ГКХ «Макіїввугілля»; з 13.07.2009 року по 30.11.2014 року на посадах прохідника підземного та гірничого майстра у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Північне - Ясиновське» Державного підприємтства «Макіїввугілля»;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.03.2019 року;

- зобов`язати відповідача зробити позивачу розрахунок пенсії, у відповідності до положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижу шахтарської праці», тобто у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати у відповідності до положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижу шахтарської праці» до страхового стажу за кожний повний рік роботи на підземних роботах додатково по одному року у відповідності до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижу шахтарської праці»;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу, недоотриманої пенсії за Списком №1 у відповідності до статті 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.03.2019 року до часу прийняття рішення суду за цим позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач, серед іншого, посилається на те, що його зайнятість на роботах, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджено відомостями трудової книжки та уточнюючими довідками.

Позивач вважає, що відомостей трудової книжки та поданих ним додаткових документів достатньо для зарахування періодів роботи до страхового стажу, через що у відповідача були відсутні підстави для відмови у проведення розрахунку пенсії у відповідності до положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижу шахтарської праці».

Позивач не згоден з рішенням відповідача, вважає його незаконним та таким, що порушує його конституційні права.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач у відзиві посилається на норми пенсійного законодавства щодо розміру та порядку обчислення стажу, вказує періоди роботи, які не зараховані до пільгового стажу і зазначає, що зобов`язання відповідача зарахувати до стажу та призначити пенсію буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу у порядку письмового провадження, на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 14-15).

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 21 березня 2019 року № 1414- (а.с. 16), згідно з якою позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 і перемістився та зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 16).

З матеріалів справи судом встановлено, що 21 березня 2019 року позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 розділу XIV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за роботу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (а.с.61).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи:

1) довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру;

2) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

3) заява про призначення/перерахунок пенсії;

4) паспорт/посвідка;

5) трудова книжка або документи про стаж;

6) військовий квиток;

7) довідка про взяття на облік внутрішньо преміщеної особи;

8) довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників;

9) посвідчення учасників бойових дій (а.с.62).

18 червня 2019 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії, відповідно до наданих документів (а.с. 55-57).

Зі змісту рішення видно, що заявник претендує на призначення пенсії відповідно до ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 114 розділу XIV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на дату звернення.

Так, у вказаному рішенні, серед іншого, зазначено про те, що згідно довідки ВСП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» від 24.10.2014 року, заявник працював повний робочий день на шахті «Советська ХК «Макіївуголь» з 21.08.1994 року по 21.08.1989 року по 31.12.1994 року, з 16.09.1996 року по 29.01.1999 року.

Згідно індивідуальної відомості про застраховану особу в січні 1999 року, ОСОБА_1 працював на підприємстві ДВАТ шахта «Советська ДПД «Макіїввугілля» ЄДРПОУ днів.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДВАТ шахта «Радянська» ДХК «Макіїввугілля» (ЄДРПОУ - 00175047) не перебуває в процесі припинення, свідоцтво про державну реєстрацію недійсне, юридична адреса підприємства м. Макіївка.

В Єдиному державному реєстрі ДП Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств (ЄДРПОУ -2442610) відсутні дані про діючий відокремлений підрозділ «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт»(37112156). Відокремлений підрозділ закрито 16.06.2014 року. Зазначене позбавляє права управління можливості прийняти до уваги дані довідок відокремленого підрозділу від 24.10.2014 року.

Зараховано до пільгового стажу за даними персоніфікованого обліку період з 01.01.1999 року по 29.01.1999 року.

Зазначено, що на момент звернення 21.03.2019 року пільговий стаж позивача, що дає право на призначення пенсії зі зниженням віку по Списку № 1 0 років, 0 місяців, 29 днів, загальний страховий стаж складає 23 роки 0 місяців 25 дні, що не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказано, що право на пенсію ОСОБА_1 отримає після досягнення 60 років та при наявності страхового стажу на дату досягнення пенсійного віку відповідно та при наявності страхового стажу на дату досягнення пенсійного віку відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 позивач працював:

- з 21.08.1989 року почав працювати у шахті «Совєтській» об`єднання по добуванню вугілля «Совєтськвугілля» учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті;

- з 18.10.1989 року був переведений гірником підземним III розряду з повним робочим днем в шахті;

- з 09.11.1989 року був переведений учнем прохідника з повним робочим днем у шахті;

- з 19.03.1990 року був переведений прохідником підземним з повним робочим днем у шахті;

- з 29.05.1992 року був звільнений за переведенням на шахту № 21;

- з 04.06.1992 року був прийнятий до шахти №21 виробничого об`єднання «Совєтськвугілля» прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 25.07.1992 року був переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- 27.06.1993 року був звільнений за власним бажанням з цієї шахти;

- 05.07.1993 року був прийнятий прохідником 5 розряду з повним днем в шахті на шахту «Совєтську» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтьєьквугілля»;

- 01.07.1994 року був переведений гірничим майором підземним з повним днем в шахті;

- 31.12.1994 року був звільнений за власним бажанням з шахти;

-з 16.09.1996 року був прийнятий прохідником І розряду з повним робочим днем в шахті «Совєтська»;

- з 16.06.1998 року був переведений гірничим майстром з повним робочим днем в шахті;

- з 29.01.1999 року був звільнений за власним бажанням;

- з 02.06.2003 року був прийнятий у Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Північна» ГКХ «Макіїввугілля» на посаду прохідника 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

- з 21.11.2003 року був звільнений за власним бажанням;

- з 13.07.2009 року був прийнятий до Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Північне Ясиновське» Державного підприємства «Макіїввугілля» на посаду прохідника підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

- з 06.06.2011 року був переведений майстром гірничим з повним робочим днем у шахті;

- з 16.09.2011 року був переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті (а.с.17-28).

Відповідно до довідки № 21/319 від 10.07.2014 року про реорганізацію підприємства (мовою оригіналу):

с 01.01.1970 г. - шахта № 21 объединена с шахтой Ханженсковская-Северная и переименована в шахтоуправление Ханженковское треста «Соетскуголь». Приказ МУП УССР № 254 от 22.12.1969 г.;

с 01.01.1971 г. шахтоуправление Ханженковское переименовано в шахтоуправление № 21 комбината «Макеевуголь». Приказ по комбинату №1 от 04.01.1971 г.;

с 01.10.1972 г. шахтоуправление № 21 переименовано в шахтоуправление 9-й пятилетки комбината «Макеевуголь». Приказ МУП УССР № 175 от 05.08.1972 г.;

с 17.08.1981 г. в связи с переименованием Макеевского производственного объединения «Советсуголь» и разъединением шахт шахтоуправление имени 9-й Пятилетки именовать шахта № 21 Советского п/о по добыче угля «Советскуголь»;

с 05.03.1993 г. шахта «Северная» и шахта № 21 объединена в шахтоуправление «Северное». Приказ по объединению № 34 от 05.03.1993 г.;

с 01.03.1997 г. шахтоуправление «Северное» реорганизовано в шахту «Північна» и шахта № 21 Государственной холдиноговой компании (ГХК) «Макеевуголь». Приказ по объединению № 20 от 24.02.1997 г.;

с 18.08.1999 г. шахта № 21 вошла в состав «Предпирятия по ликвидации шахт». Приказ МУП УССР № 403 от 18.08.1999 г.;

с 28.12.2002 г. создана Советская дирекция по ликвидации шахт. Приказ № 135 от 23.12.2002 г. ГК «Укруглереструктуризация»;

с 01.10.2003 г. - Советская дирекция по ликвидации шахт вошла в состав ГП «Донуглереструктуризация». Приказ № 2 от 01.10.2003 г. ГП «Донугререструктуризация»;

с 01.04.2007 г. Советская дирекция по ликвидации шахт реорганизована в Советское управление по ликвидации шахт. Приказ №10 от 15.01.2007 г. по ГП «Донуглереструктуризация».

с 01.03.2008 г. Советское управление по ликвидации шахт вошло в состав Донецкой исполнительной дирекции по ликвидации шахт ГП «Укруглеторфреструкруризация». Приказ № 10 от 29.02.2008 г. ГП «Укруглеторфреструкруризация»;

с 01.07.2010 г. Донецкая исполнительная дирекция по ликвидации шахт ГП «Укруглеторфреструкруризация» вошла в состав Донецкой исполнительной дирекции ликвидации шахт ГП «Донуглереструктуризация». Приказ № 2 от 14.04.2010 г. по «Донуглереструктуризация»;

с 01.04.2013 г. именуется Донецкая диреция по исполнению проектов ликвидации шахт ОСП «Донецкая областная дирекция по ликвидации убыточных угледобывающих и углеперерабатывающих предприятий`ГП «Донуглереструктуризация». Приказ № 38 от 29.03.2013 г. по ГП «Донуглереструктуризация»;

с. 20.10.2014 г. ГП «Донецкая дирекция по исполнению проектов ликвидации шахт РП «Донбассуглереструктуризация». Приказ № 7 от 20.10.2014 г. МТЭК ДНР (а.с.30).

Крім цього, згідно з довідкою, що уточнює особливий характер роботи або праці, необхідні для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці ВП «Шахта «Північна» Державного підприємства «Макіївугілля» від 10.07.2014 року № 21/329, позивач працював повний робочий день в шахті № 21 з 04.06.1992 року по 27.06.1993 рік на посаді підземний прохідник, що передбачено Списком №1 (а.с. 29).

Згідно з довідкою, що уточнює особливий характер роботи або праці, необхідні для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці ВП «Шахта «Північна» Державного підприємства «Макіївугілля» від 10.07.2014 року № 21/328 позивач працював повний робочий день в шахті «Північна» з 02.06.2009 по 21.11.2003 року підземним прохідником 5 розряду, що передбачено Списком №1 (а.с.36).

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.10.2014 року № 993 позивач працював повний робочий день в шахті «Советська» п/о «Макіїївугілля» з 21.08.1989 року по 18.10.1989 року виконував підземні роботи на дільниці з повним робочим днем під землею на посаді учень гірник, що передбачено Списком №1; з 18.10.1989 року по 09.11.1989 року виконував підземні роботи на дільниці з повним робочим днем під землею на посаді підземний гірник, що передбачено Списком №1; з 09.11.1989 року по 19.03.1990 рік виконував підземні роботи на дільниці з повним робочим днем під землею на посаді підземний учень прохідник, що передбачено Списком №1, з 09.11.1989 року по 19.03.1990 рік і з 19.03.1990 рік по 29.05.1992 рік виконував підземні роботи на дільниці з повним робочим днем під землею підземним прохідником, що передбачено Списком № 1; з 05.07.1993 року по 01.07.1994 року і за період з 01.07.1994 року по 31.12.1994 року виконував підземні роботи на дільниці з повним робочим днем під землею підземним майстер гірник, що передбачено Списком №1 (а.с. 74-75).

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.10.2014 року № 994 позивач працював повний робочий день в шахті «Советська» п/о «Макіїївугілля» з 16.09.1996 року по 16.06.1998 року виконував підземні роботи на дільниці з повним робочим днем під землею підземним прохідником, що передбачено Списком №1, з 16.06.1998 року по 29.01.1999 року виконував підземні роботи на дільниці з повним робочим днем під землею підземним горним майстром підземним, що передбачена Списком №1 (а.с. 76-77).

Крім того, в матеріалах справи є накази про атестацію робочих місць за умовами праці та пільгові довідки про проведення атестації робочих місць за умовами праці в період з 1992 року, а саме: наказ від 21.10.1994 року № 790 (а.с. 31-32); наказ від 20.07.1995 року № 339 (33-35); наказ від 06.03.2002 року № 165 (а.с.37-38); від 10.01.2006 року № 31 (а.с.39-42), наказ від 10.01.2011 року № 41 (а.с.43-46).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058 IV (далі по тексту Закон № 1058), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі по тексту Порядок № 383), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637) та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Згідно статті 26 Закону України № 1058 по 31 грудня 2017 року особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Статтею 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах в період з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року призначається за наявності стажу роботи не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Положення аналогічного змісту містяться в статтях 12, пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 15 Закону № 1058 передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Частиною 2 статті 20 Закону 1058 передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно пункту 26 Порядку № 637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Згідно пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17.08.1993 року за № 110, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/1173, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пунктами 1.6. та 1.7. цього порядку передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення пенсії визначений пунктом 2.1. порядку № 22-1. Цим пунктом передбачено подання, зокрема, документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637.

Згідно пункту 4.1. порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3. Порядку).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівника шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Як видно з наявних в матеріалах справи документів, спір, що виник між сторонами, стосується наявності підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та відповідно обґрунтованості прийнятого відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії від 21 березня 2019 року.

В ході розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії відповідачем встановлено наявність страхового стажу 23 роки 0 місяців 25 днів, в тому числі пільговий стаж 0 років 0 місяці 29 днів.

Суд не приймає посилання відповідача щодо неврахування періодів стажу позивача, з підстав того, що відсутні дані про діючий відокремлений підрозділ «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахти (ЄДРПОУ - 37112156) та посилання на те, що довідки не враховані, через те, що видані на тимчасово непідконтрольній Україні території.

Надані позивачем довідки про підтвердження пільгового стажу та про реорганізацію підприємства скріплені печатками підприємства без посилання на якісь органи влади.

Справка про реорганізацію підприємства від 10.07.2014 року містить посилання на те, що підприємство, на якому працював позивач реорганізовано у ДП «Донецька дирекція з виконання проектів ліквідації шахт РП Донбасвуглереструктуризація. Наказ № 7 від 20.10.2014 МТЕК ДНР.

Щодо вказаної обставини суд зазначає про таке.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що вказані довідки, згідно з вимогами закону, а не підзаконних актів не є обов`язковими за наявності відповідних записів у трудовій книжці позивача.

Довідки, надані позивачем підписані та скріплені печаткою підприємства, а не органів окупаційної влади.

Крім того, згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до змісту статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку с Згідно з пунктом 4 частин 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 названої статті Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції.

Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними.

Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, пункт 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, пункт 25, ECHR 2002-II).

Таким чином, рішення від 18 червня 2019 року про відмову в призначенні пенсії прийнято із порушенням вимог пенсійного законодавства, а позивач має право на включення до пільгового стажу відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 періодів роботи з 21.08.1989 року по 29.05.1992 року на посадах учня гірника та гірника в шахті «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 04.06.1992 року по 27.06.1993 року на посадах прохідника підземного у шахті №21 Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 05.07.1993 року 31.12.1994 року на посадах прохідника підземного та гірничого майстра у шатхі «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 16.09.1996 року по 31.12.1998 року на посадах прохідника та гірничого майстра на шахті «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 02.06.2003 року по 21.11.2003 року на посаді прохідника підземного у шахті «Північна» ГКХ «Макіїввугілля»; з 13.07.2009 року по 30.11.2014 року на посадах прохідника підземного та гірничого майстра у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Північне - Ясиновське» Державного підприємтства «Макіїввугілля».

Також, з врахуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижу шахтарської праці» позивач має право на обчислення розміру його пенсій за віком з додатковим зарахуванням до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах.

Проте, враховуючи приписи статті 45 Закону України № 1058 та звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком до спливу тримісячного строку від дня досягнення ним пенсійного віку (пільгового), пенсію має бути призначено позивачу з дня, наступного за днем досягнення позивачем пенсійного віку, тобто з 22.03.2019року, а не як того вимагає позивач з 21.03.2019року.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Суд зазначає, що ним надано правову оцінку, відповідно до якої позивач має необхідний загальний та пільговий стаж, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, з метою повного та ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позивачем вимоги, шляхом скасування рішення скасувати рішення №133 за вих. №15081/34-01 від 18.06.2019 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні, про те, що при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком з 22 березня 2019 року відповідач має включити до пільгового стажу періоди роботи позивача з 21.08.1989 року по 29.05.1992 року на посадах учня гірника та гірника в шахті «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 04.06.1992 року по 27.06.1993 року на посадах прохідника підземного у шахті №21 Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 05.07.1993 року 31.12.1994 року на посадах прохідника підземного та гірничого майстра у шатхі «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 16.09.1996 року по 31.12.1998 року на посадах прохідника та гірничого майстра на шахті «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 02.06.2003 року по 21.11.2003 року на посаді прохідника підземного у шахті «Північна» ГКХ «Макіїввугілля»; з 13.07.2009 року по 30.11.2014 року на посадах прохідника підземного та гірничого майстра у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Північне - Ясиновське» Державного підприємтства «Макіїввугілля» та розглянути питання про зарахування додатково до страхового стажу 1 рік за кожний повний рік роботи на підземних роботах.

Позовні вимоги про зобов`язання призначити пенсію є передчасними, оскільки вирішення цього питання можливе лише після розгляду відповідачем питання про зарахування до стажу певних періодів роботи, а отже задоволенню не підлягають, як і вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки дії відповідача мали місце у вигляді прийняття спірного рішення, яке судом скасовано, що є належним та достатнім способом захисту права в цій частині вимог.

Вимоги про зобов`язання здійснити виплату недоотриманої пенсії також не підлягають задоволенню, оскільки на час розгляду цієї справи пенсія позивачу призначена не була.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи задоволення трьох з шести немайнових вимог, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 338,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законами України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 133 від 18.06.2019 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 21 березня 2019 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду про те, що при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії за віком з 22 березня 2019 року Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області має включити до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 21.08.1989 року по 29.05.1992 року на посадах учня гірника та гірника в шахті «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 04.06.1992 року по 27.06.1993 року на посадах прохідника підземного у шахті №21 Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 05.07.1993 року 31.12.1994 року на посадах прохідника підземного та гірничого майстра у шатхі «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 16.09.1996 року по 31.12.1998 року на посадах прохідника та гірничого майстра на шахті «Совєтська» Совєтського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Совєтськвугілля»; з 02.06.2003 року по 21.11.2003 року на посаді прохідника підземного у шахті «Північна» ГКХ «Макіїввугілля»; з 13.07.2009 року по 30.11.2014 року на посадах прохідника підземного та гірничого майстра у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Північне - Ясиновське» Державного підприємтства «Макіїввугілля» та про те, що позивач має право на зарахування додатково до страхового стажу по одному року за кожний повний рік роботи на підземних роботах, відповідно до положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижу шахтарської праці».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548).

Рішення складено у повному обсязі 20 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч