Справа № 160/8551/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2019 року Справа № 160/8551/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засіданняСтогній К.В.,
за участі: представників позивача: представника відповідача: Волнової Ю.М., Бобрової І.Ю. Донцова Є.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро позовну заяву Державної установи "Кам`янська виправна колонія (№34)" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, -
ДУ "Кам`янська виправна колонія (№34)" звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якій просила суд:
Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач не може вважатися роботодавцем у відношенні засуджених, бо не використовує їх працю для здійснення статутної діяльності, а лише залучає їх для до суспільно корисної праці. Отже, в якості роботодавця виправна колонія виступає виключно щодо персоналу виправної колонії - військовослужбовців та вільнонайманих працівників, та зобов`язана забезпечувати їх соціальний захист. Акт перевірки не містить порушень чинного законодавства щодо нарахування військовослужбовцям та вільнонайманим працівникам податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.10.2015 р. по 30.09.2018 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018. Виходячи зі змісту Положення ДУ "Кам`янська виправна колонія (№34)" зобов`язана забезпечити при залученні засуджених до суспільно корисної праці в частині законодавства про працю виключно дотримання правил охорони праці, техніки безпеки і виробничої санітарії. Актом перевірки не було досліджено, чи були виконані засудженими норми виробітки, що є єдиною підставою для нарахування заробітної плати у мінімальному гарантованому розмірі та застосування мінімальної бази для нарахування єдиного внеску. Засуджені не є найманими працівниками, метою укладення трудового договору яких є отримання заробітної плати за свою роботу, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Засуджені, які відбувають покарання за вчинені злочини, мають право працювати на добровільній основі, їх залучають до суспільно корисної праці, що є складовою частиною їх виправлення. Отже, ДУ "Кам`янська виправна колонія (№34)" є бюджетною неприбутковою установою, яка фінансується із державного бюджету, код та назва відомчої класифікації видатків та кредитування державного бюджету «360 Міністерство юстиції України». Кошторисом, який затверджується на кожен поточний рік, передбачені видатки на оплату праці й нарахування на заробітну плату виключно військовослужбовцям та вільнонайманим працівникам. Всі платежі здійснюються виключно через казначейські рахунки, при цьому органи казначейства контролюють здійснення платежів виключно у розмірах та з підстав, передбачених Кошторисом за відповідними видатками. Тому у виправної колонії не передбачені Кошторисом надходження (грошові кошти) на компенсацію суми єдиного внеску у розмірі 3 350 981,84 грн., що розраховано з додаткової бази нарахування єдиного внеску згідно зведеного розрахунку Акту перевірки. Таким чином, висновок контролюючого органу про порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» не відповідає специфіці діяльності Виправної колонії, не ґрунтується на належним чином досліджених первинних документах, тому спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Що стосується порушення абз. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ та р. III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку щодо відсутності відображення нарахованих та виплачених доходів засудженим, нарахованого та перерахованого податку з доходів фізичних осіб, та відображення застосованої податкової соціальної пільги, не у повній кількості засуджених, які були залучені до оплачуваної праці, то, по-перше, ні акт перевірки, ні відповідь на зауваження не містять даних (ПІБ, р.н.о.к.п.п.) щодо засуджених осіб, кількість яких була залучена до праці без відображення у звітності з єдиного внеску. Отже, такий акт перевірки не є належним та достовірним доказом про скоєне податкове правопорушення. По-друге, не внесення даних про засуджених відбулось внаслідок відсутності у них паспортів та ідентифікаційних кодів, що виключає застосування юридичної відповідальності до ДУ "Кам`янська виправна колонія (№34)".
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що засуджені до позбавлення волі з метою залучення до суспільно корисної праці виконують трудові функції в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, в результаті чого, їм забезпечується відповідна компенсація за виконану роботу, тобто заробітна плата, а також, додержання правил охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та інших умов, встановлених законодавством про працю. Примусовість характеру трудових відносин засуджених, а також, мета їх виправлення та перевиховання зумовлює особливість регулювання таких відносин шляхом поєднання норм законодавства про працю та вимог кримінально-виконавчого законодавства, що, однак, не позбавляє виплачених засудженим сум доходу за виконану ними роботу ознак заробітної плати. Крім того, норми податкового законодавства не встановлюють будь-яких особливостей оподаткування доходів фізичних осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі і отримують заробітну плату за виконання суспільно корисної праці. У зв`язку з чим, обкладення цих доходів податком здійснюється у загальному порядку. Отже, позивач є роботодавцем відповідно діючого законодавства та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відтак, ДУ "Кам`янська виправна колонія (№34)" є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, яке мотивоване тим, що перевірка позивача проведена у період з 19.03.2019 по 29.04.2019 року, акт за результатами її проведення складено 10.05.2019 року, позивач звернувся до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень рішень. Дії податкового органу щодо проведення перевірки були завершені, висновки сформовані, відтак, ГУ ДФС у Дніпропетровській області фактично реалізовано свою компетенцію на проведення такої перевірки та оформлення її результатів, а тому підстави проведення перевірки Позивача та дії контролюючого органу щодо проведення розглядуваної перевірки не є такими, що порушують права позивача. Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки після її поновлення та, відповідно, ознайомлення з спірним наказом або відмову будь-яким чином від продовження її проведення. Норми податкового законодавства не встановлюють будь-яких особливостей оподаткування ходів фізичних осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі і отримують заробітну плату за виконання суспільно корисної праці. У зв`язку з чим, обкладення цих доходів податком здійснюється у загальному порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року вказану позову заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/8551/19 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 23.12.2019 року прибули представники позивача та представник відповідача.
Представники позивача позов підтримали та просили задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позові відмовити, посилаючись на доводи, наведені у письмовому відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників позивача та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити з огляду на наступне.
ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» проінформовано про проведення планом виїзної перевірки письмовим повідомленням від 29.11.2018р. №2684, яке разом із наказом №6811-п від 29.11.2018р направлено поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п.44.5 ст.44 ПКУ та обставин, визначених п.п.1.2.6. п.1.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 №22, з метою забезпечення якісного проведення документальної планової виїзної перевірки ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» терміни проведення документальної планової виїзної перевірки ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» було перенесено на строк, визначений відповідно до п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) з 19.12.2018.
Перевірку проведено з відома та в присутності начальника Бобрової І.Ю. та головного бухгалтера ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» ОСОБА_3
Перевірка проводилась 19.03.2019р. по 29.04.2019р.
Термін проведення перевірки було продовжено з 16.04.2019р. на 10 робочих днів згідно наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 11.04.2019р. №2259-п.
У періоді, за який проводилась перевірка, відповідальними за фінансово-господарську
діяльність суб`єкта господарювання були (є):
ОСОБА_4 - полковник внутрішньої служби, начальник ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)», призначена наказом начальника наказ ДДУВП № 6 о/с від7 30.01.2008 року та працює по теперішній час.
ОСОБА_3 - майор внутрішньої служби, головний бухгаттер ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)», у період з 01.10.2015 по 22.09.2016, призначена наказом УДДУВП № 135 о/с від 10.12.2011.
ОСОБА_5 - капітан внутрішньої служби, в.о. головного бухгалтера ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)», у період з 23.09.2016 по 08.01.2018, призначена наказом ДВК-34 № 70 о/с від 23.09.2016.
ОСОБА_3 - майор внутрішньої служби, головний бухгалтер ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)», у період з 09.01.2018 по теперішній час, призначена наказом УДДУВП№ 135 о/с від 10.12.2011.
ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» зареєстровано Кам`янською міською радою 08.09.1995р., номер державної реєстрації № 578.
Взято на податковий облік в органах державної податкової служби 27.05.1999 року за №124, станом на момент перевірки перебуває на обліку в ГУ ДФС у Дніпропетровській області, Кам`янське управління, Кам`янська ДПІ (м.Кам`янське).
Вказаною перевіркою встановлені наступні порушення:
- п.1 ч.2 ст.6, ч.5 ст.8, ч.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження суми нарахованого єдиного внеску на суму 3350981,84 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених;
- абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, р.ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого(сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року за № 4, в частині подання Податкових розрахунків за ф. №1- ДФ про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, за період IV кв. 2015р.-III кв. 2018р. без відображення нарахованих та виплачених доходів від працевлаштування засуджених, нарахованого та перерахованого податку з доходів фізичних осіб, та відображення застосованої податкової соціальної пільги;
- п.1 ч. 1 ст.4. Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464 від 08.07.2010р., п.1 роз. III Наказу Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435 «Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несвоєчасне подання звітності по єдиному внеску за червень 2016р.
Як убачається із матеріалів справи, вище наведені спірні рішення ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» 02.07.2019 року.
Не погоджуючись із прийняттями спірними рішеннями, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють їх відповідність зазначеним вище положенням, а також критеріям, визначеним у частині 2 статті 2 КАС України.
Відповідно до п.15.1. ст.15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з п.38.2. ст.38 ПК України сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Згідно вимог пункту 6 частини другої статті 13 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу в Україні трудові відносини засуджених регулюються законодавством про працю з урахуванням вимог кримінально-виконавчого законодавства.
Відповідно до абзацу дев`ятого частини першої статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України) визначено, що засуджені мають право на оплачувану працю згідно із законодавством про працю. Законодавство про працю поширюється на засуджених у частині, що стосується умов праці.
Згідно ч.1 ст.118 КВК України в редакції від 21.01.2010 засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.
Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Законом Про внесення змін до Кримінально-виконавчого кодексу України щодо адаптації правового статусу засудженого до європейських стандартів №1186-VI від 08.04.2014 частину першу статті 118 доповнено абзацом третім, згідно якого праця засуджених регламентується Кодексом законів про працю України.
В подальшому вказана частина статті 118 КВК України зазнавала змін і в редакції від 03.07.2018 набула такого змісту, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.
Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.
Згідно з частиною першою статті 120 КВК України (в ред. від 16.10.2012) праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.
Особи, які відбувають покарання у виправних колоніях, із нарахованого їм заробітку, пенсій та іншого доходу відшкодовують комунально-побутові та інші надані послуги. Відшкодування засудженими витрат на послуги провадиться після відрахування прибуткового податку і аліментів (ч.1, ч.2 ст.121 КВК України).
Відповідно до пункту 1.2. Інструкції № 396/5 засуджені залучаються до праці: у центрах трудової адаптації; у майстернях, підсобних господарствах установ та слідчих ізоляторів; на підприємствах установ виконання покарань; на підприємствах державної або інших форм власності за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції відповідно до укладених угод між установою, де відбуває покарання засуджений, та замовником; на роботах з господарського обслуговування установ та слідчих ізоляторів.
Згідно п.1.3 Інструкції № 396/5 праця засуджених організовується з додержанням правил охорони праці, техніки безпеки і виробничої санітарії, встановлених законодавством про працю.
Згідно п.3.1 Інструкції № 396/5 засуджені до позбавлення волі працюють у місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей залежно від статі, віку, працездатності, стану здоров`я, спеціальності.
Пунктом 5.1 Інструкції № 396/5 визначено, що праця засуджених оплачується відповідно до її кількості і якості.
Підприємства установ розраховують тарифні ставки, посадові оклади для диференціації оплати праці залежно від професії і кваліфікації засуджених, складності й умов виконуваних ними робіт.
Заробітна плата, нарахована засудженим, за умови виконання ними норми виробітку (денної, тижневої, місячної) або тривалості робочого часу (у тому числі при залученні до робіт на підприємствах державної або інших форм власності) не може бути менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати.
Відповідно до пункту 6.3 зазначеної Інструкції відрахування та відшкодування із заробітної плати засуджених здійснюється відповідно до законодавства з дотриманням такої черговості: податок з доходів фізичних осіб; аліменти; вартість одягу, взуття, білизни (крім вартості спецодягу); вартість харчування, комунально-побутових та інших наданих послуг (крім вартості спецхарчування); за виконавчими листами на користь громадян; за виконавчими листами на користь юридичних осіб; відшкодування матеріальних збитків, заподіяних засудженими державі під час відбування покарання.
Отже, засуджені до позбавлення волі з метою залучення до суспільно корисної праці виконують трудові функції в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, в результаті чого їм забезпечується додержання правил охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та інших умов, встановлених законодавством про працю, а також відповідна компенсація за виконану роботу у вигляді заробітної плати.
Норми податкового законодавства не встановлюють будь-яких особливостей оподаткування доходів фізичних осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі і отримують заробітну плату за виконання суспільно корисної праці. У зв`язку з чим обкладення цих доходів податком здійснюється у загальному порядку.
Слід зазначити, що ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» здійснювало нарахування, утримання та перерахування до відповідних бюджетів податку з доходів фізичних осіб та військового збору.
Відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 2464) визначають правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Частиною 1 ст. 4 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 2464) платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки а, із застрахованими особами.
Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (п. 3 ч. 1 ст.1 Закону № 2464).
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (пункти 2, 3, 10 частини 1 статті 1 Закону № 2464- VI).
Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно з п.1 ч. 1 ст.7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
За нормами ч.5 ст.8 Закону №2464 у разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.
Відповідно до п. ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 «мінімальний страховий внесок» - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
За нормами ч. 12 ст.9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Під час розгляду справи судом було установлено, що у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» ведеться табель обліку робочого часу засуджених, оформляються наряди виконання робіт, нараховується щомісячно заробітна плата засуджених, виконується функція податкового агента в частині нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору - ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» є роботодавцем відповідно до діючого законодавства.
Аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що засуджені до позбавлення волі з метою залучення до суспільно корисної праці виконують трудові функції в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, в результаті чого, їм забезпечується відповідна компенсація за виконану роботу, тобто заробітна плата, а також, додержання правил охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та інших умов, встановлених законодавством про працю. Примусовість характеру трудових відносин засуджених, а також, мета їх виправлення та перевиховання зумовлює особливість регулювання таких відносин шляхом поєднання норм законодавства про працю та вимог кримінально-виконавчого законодавства, що, однак, не позбавляє виплачених засудженим сум доходу за виконану ними роботу ознак заробітної плати.
Крім того, норми податкового законодавства не встановлюють будь-яких особливостей оподаткування доходів фізичних осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі і отримують заробітну плату за виконання суспільно корисної праці. У зв`язку з чим, обкладення цих доходів податком здійснюється у загальному порядку.
З огляду на вищенаведене, саме позивач є роботодавцем відповідно діючого законодавства та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У зв`язку з вище викладеним та відповідно до зазначених норм, ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відтак, в порушення п.1 ч.2 ст.6, ч.5 ст.8, ч.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у період з 01.10.2016 по 30.09.2018 ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» занижено суму нарахованого єдиного внеску на суму 3350981,84 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених.
Відповідно п.14.1.180. п.14.1 ст. 14 Кодексу - податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Кодексу: податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно п.п.47.1.3 п.47.1 ст.47 Кодексу відповідальність за порушення порядку заповнення документів податкової звітності, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах несуть податкові агенти.
Тому позивач як податковий агент, зобов`язаний своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу (заробітної плати) засуджених до позбавлення волі. А також єдиний внесок, незалежно від укладення письмового трудового договору із засудженим. Також позивач, як податковий агент, зобов`язаний подавати у строки, встановлені законодавством, відповідну звітність. У випадку невиконання цих обов`язків, нести визначену законодавством відповідальність.
Судом встановлено, що ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» надано податкові розрахунки за ф. №1-ДФ про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку про суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків, і сум утриманого з них податку, за період IV кв. 2015 р. - III кв. 2018 р., без відображення нарахованих виплачених доходів від працевлаштування засуджених нарахованого та перерахованого податку з доходів фізичних осіб, чим порушено вимоги Наказу №4.
Відповідно п. 51.1 ст. 51 ПКУ, податковий агент зобов`язаний подавати у строки, встановлені Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку органу ДПС за місцем обліку.
Згідно абз. «б» п. 176,2 ст. 176 ПКУ, податковий агент зобов`язаний подавати у строки, встановлені ПКУ для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.
Таким чином суд зазначає, що в порушення п. 51.1 ст. 51, абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПКУ податкові розрахунки за ф.1-ДФ за період IV кв. 2015 р. - III кв. 2018 р„ до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, Лівобережне управління, Кам`янська ДПІ (Кам`янський р-н) надавались не в повному обсязі, а саме без відображення нарахованих та виплачених доходів фізичних осіб та відображення застосованої податкової соціальної пільги.
Перевіркою встановлено несвоєчасне подання звітності по єдиному внеску за червень 2016 року чим порушено п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» №264 від 08.07.2010 р. п. 1 роз. III Наказу Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435 «порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування».
Відповідно до п. 7.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» №264 від 08.07.2010 р. у разі недодання, несвоєчасного подання, подання не за встановленою формою звітності по єдиному внеску до платника застосовується штрафна санкція здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» №264 від 08.07.2010 р. посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 3 роз. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне - пенсійне страхування, вважаються платниками єдиного внеску.
Згідно п.п. 7.1 розділу 7 Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». За порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог Державної установи "Кам`янська виправна колонія (№34)", суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 23 грудня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 26 грудня 2019 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви Державної установи "Кам`янська виправна колонія (№34)" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень- відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 грудня 2019 року.

Суддя С. В. Прудник