Справа № 520/6551/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 р. Справа № 520/6551/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Корольов О.Ю.

представників відповідача Діанова С.Ю., Соіч Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОНН" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2019, суддя Панов М.М., 61022, майдан Свободи, 6, Харків, повний текст складено 03.09.19 по справі № 520/6551/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОНН"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОНН" (далі позивач, ТОВ "ЛЮКСОНН") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Харківській обл.), в якому просило суд визнати недійсним податкове повідомлення-рішення № від 19.06.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 відмовлено у задоволенні вищезазначеного адміністративного позову.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що нормами Податкового кодексу України (далі ПК України) не передбачено проведення повторних камеральних перевірок за вже перевірений період, а тому суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 відкрито провадження по справі.

28 жовтня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обгрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що у зв`язку зі скасуванням в судовому порядку податкового повідомлення-рішення на підставі того, що останнє винесено без проведення перевірки, у позивача залишились несплаченими фінансові санкції за порушення вимог п. 231.6 ст. 231 ПК України. Отже відповідач вважає правомірним застосування штрафних санкцій та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 закінчено підготовку до розгляду та призначено справу у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Ухвалою суду апеляційної інстанції проведено заміну відповідача на правонаступника Головне управління ДПС в Харківській обл. (далі ГУ ДПС у Харківській обл.)

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які кчасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

На підставі Акту про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у декларації акцизного податку №384/20-40-40-05-05/35474377 від 31.05.2019 було винесено оскаржуване податкове повідомлено рішення № від 19.06.2019, яким за даними системи електронного адміністрування реалізації пального, даних Єдиного реєстру акцизних накладних у періоді червень-листопад 2016 року було встановлено порушення абзацу першого пункту 231.6 статті 231 розділу VI ПК України та на підставі пункту 120-2.1 статті 120-2 Податкового кодексу України застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСОНН» штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 59133,73 гривні.

ТОВ «ЛЮКСОНН» подано заперечення на Акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у декларації акцизного податку від 31.05.2019.

Вказане заперечення було розглянуто, та залишено без задоволення, а Акт камеральної перевірки - без змін.

На підставі висновків Акту від 31.05.2019 відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення 19.06.2019 №006584005 про застосування штрафних (фінансових) санкцій до ТОВ «ЛЮКСОНН» у сумі 59133,73 гривні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства урегульовано ПК України.

Відповідно до п.п. 61.1, 61.2 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Основним спірним питанням, з огляду на підстави звернення з позовом та аргументи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є встановлення наявності законодавчо встановлених підстав для проведення повторної камеральної перевірки з одних і тих же питань.

Порядок проведення документальних позапланових виїзних перевірок регламентовано ст. 78 ПК України, зокрема передбачено спеціальні підстави щодо проведення перевірки платника податків вдруге.

Так, відповідно до пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Право контролюючого органу на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок визначено у п. 75.1 ст. 75 ПК України.

Так, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 75.1.1 ст. 75 ПК камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідачем повторно було проведено перевірку з тих самих питань, що були досліджені за скасованим податковим повідомленням-рішенням № з розрахунком штрафних санкцій на суму 24 384,49 грн., який прийнято на підставі акту камеральної перевірки від 28.11.2016 № 3303/20-38-40-06/35474377 (далі - Акт), період проведення з березня 2016 року по жовтень 2016 року.

Докази наявності спеціальних підстав проведення перевірки повторно матеріали справи не містять, судовим розглядом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на те, що чинним законодавством не передбачено право податкового органу на проведення повторної камеральної перевірки, колегія суддів прийшла до висновку про протиправність проведення камеральної перевірки з того ж самого питання та за той же самий період, що і раніше була проведена перевірка, оскільки положення ст. 76 ПК України не виключають необхідності дотримання вимог чинного законодавства, щодо можливості повторної перевірки одного і того ж періоду і з одних і тих же підстав.

При цьому, слід вказати на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду України від 27.01.2015 по справі №21-425а14, відповідно до якої, невиконання контролюючим органом вимог закону щодо порядку призначення та проведення перевірок призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

З урахуванням наведеного вище, враховуючи той факт, що проведення повторної камеральної перевірки нормами ПК України не передбачено, колегія суддів прийшла до висновку про протиправність її проведення та безпідставність висновків, які покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення, як наслідок, безпідставність застосування штрафу до позивача.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З огляду на вищезазначене та враховуючи положення ст. 317 КАС України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Під час прийняття постанови суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (стаття 322 КАС України).

За змістом частин 1 та 6 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першоїі інстанції по даній справі та ухвалює постанову про задоволення адміністративного позову, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне стягнути стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Харківській обл. на користь ТОВ "ЛЮКСОНН" судові витрати зі сплати судового збору за подачу адміністративного позову в сумі 1921,00 грн. (згідно платіжного доручення № 8946 від 26.06.2019) грн. та за подачу апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн. (згідно платіжного доручення № 9206 від 23.09.2019).

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОНН" - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року по справі № 520/6551/19 скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОНН" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 19.06.2019 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОНН" () судові витрати зі сплати судового збору за подачу адміністративного позову в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. та за подачу апеляційної скарги в сумі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 23.12.2019