Справа № 490/10785/18
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі - Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Миколаївській області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Управління Держапраці у Миколаївській області , в якому просив скасувати постанову від 29.11.2018 року № МИ 000229 про накладення адміністративного стягнення за ч.4 ст.188 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що постанова винесена з порушенням діючого законодавства, виходячи з наступного.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, чим порушено вимоги ст.256 КУпАП.

В порушення вимог ст.254 КУпАп, примірник протоколу не вручено.

Копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також не вручена, чим порушені вимоги ст. 285 КУпАП. При цьому, у порушення вимог ст.268 КУпАП не було повідомлено про дату та час розгляду адміністративної справи.

Сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності містить посилання на ч.4 ст.188 КУпАп та зазначено « порушення вимог законодавчих актів та нормативних актів з охорони праці…», проте, ст. 188 КУпАп передбачена відповідальність за незаконну передачу заборонених предметів особам, яких тримають у слідчих ізоляторах, установах виконання покарань, а частина 4 в зазначеній статті взагалі відсутня.

ПрАт « Ольшанське АТП-14865» було подано скаргу на припис від 13.07.2018 року № 593, отже, дія припису тимчасово припинена, а відповідно, не було підстав для проведення позапланової перевірки ( п. 23 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою КМУ від 26.04.2017 року № 295).

На думку позивача, в діях посадових осіб ПрАТ «Ольшанське АТП-14865» відсутні ознаки адміністративного правопорушення, оскільки підприємство не відноситься до об`єктів підвищеної небезпеки.

При проведенні перевірки та накладенні адміністративного стягнення не було враховано зауваження від 27.07.2018 року на акт перевірки від 27.07.2018 року № 593 та скаргу від 02.08.2018 року.

Копію постанови про накладення адміністративного стягнення отримав 19.12.2018 року, тому просить поновити строк на оскарження постанови.

22.12.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 04.03.2019 р.

Ухвалою від 03.06.2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 20.06.2019 р.

Відповідач заперечень проти позову не надав.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст.229 КАС України.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 займає посаду директора ПрАТ «Ольшанське АТП-14865».

Управлінням Держпраці у Миколаївській області в строк з 11.07.2018року по 24.07.2018року була проведена планова перевірка ПрАТ Ольшанське АТП- 14865. За результатами перевірки складено акт перевірки від 24.07.2018 р., в якому зазначено про порушення п. 6 Додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1107 Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

При цьому, в акті відсутній підпис директора Скляра С ОСОБА_2 ., відсутні дані про надання або відмову від надання пояснень, відмову від підпису.

27.07.2018року ПрАТ Ольшанське АТП-14865 було подано зауваження на акт перевірки.

24.07.2018 року підприємством було отримано припис від 13.07.2018р. №593 про усунення порушення законодавства, шляхом отримання Дозволу на продовження виконання робіт підвищеної небезпеки . Підприємством було оскаржено зазначений припис керівнику Управління Держпраці у Миколаївській області, що підтверджується скаргою від 02.08.2018р. Вих №58.

Відповідь на скаргу ПрАТ Ольшанське-14865 не отримувало. Пунктом 23 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працюй затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, встановлено, що подання скарги тимчасово припиняє виконання припису або вимоги. Таким чином, починаючи з 02.08.2018р. Виконання припису Управління Держпраці від 13.07.2018 №593 тимчасово припинено.

Оскільки виконання припису було тимчасово припинено,шляхом подання скарги від 02.08.2018 р., то відсутні підстави для проведення позапланової перевірки, а отже та відсутні порушення, зазначені в акті перевірки від 29.11.2018р.

29.11.2018рокуУправлінням Держпраці у Миколаївській області була проведена позапланова перевірка ПрАТ Ольшанське АТП-14865» щодо виконання вимог припису від 24.07.2018 р. №593, за результатами якої складено акт від 29.11.2018р. Актом встановлено, що ПрАТ Ольшанське АТП-14865» не представлено відомостей про усунення порушення або виконання вимог раніше виданого акту/припису за №593 від 24.07.2018 в частині п. 11, а саме: одержання Дозволу на продовження виконання робіт підвищеної небезпеки при експлуатації АЗС підприємства (роботи у вибухопожежнонебезпечних зонах).

Даний акт не містить підпису посадової особи, також відсутні відомості щодо надання пояснень, та містить дані про відмову від підпису.

Відповідно до акту від 29.11.2018 р. Управлінням Держпраці у Миколаївській області складено протокол про адміністративне правопорушення від 28.11.2018 року №МИ000229 .

Протокол не містить підпису ОСОБА_1 , не містить даних про відмову від дачі пояснень та відмову від підпису у присутності свідків.

На підставі зазначеного протоколу 29.11.2018 р. була винесена постанова №МИ000229 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ненадання відомостей про усунення порушення або виконання вимог раніше виданого акту/припису за №593 від 24.07.2018 в частині п. 11, а саме: одержання Дозволу на продовження виконання робіт підвищеної небезпеки при експлуатації АЗС підприємства (роботи у вибухопожежнонебезпечних зонах) . Як зазначено в постанові підставою для накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 510грн. є ч. 4 ст. 188 КУпАП: порушення вимог законодавчих та нормативних актів з охорони праці.

07.11.2018 року відповідачем було прийнято наказ № 393 «Про проведення позапланової перевірки виконання раніше виданого припису», відповідно до якого головному державному інспектору відділу нагляду в будівництві, котлонагляді, на транспорті та зв`язку ОСОБА_3 було доручено з 27.11.2018 року по 29.11.2018 року провести позапланову перевірку виконання позивачем раніше виданого припису щодо стану охорони праці та промислової безпеки (Припис № 593).

Надана відповідачем копія направлення на проведення перевірки позивача від 08.11.2018 року № 403 не містить відмітки про вручення копії вказаного направлення позивачу, а акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 29.11.2018 року (далі - Акт № 1017) взагалі не містить посилання на направлення на проведення перевірки від 08.11.2018 року № 403. В розділі І Акту № 1017 поряд з посиланням на наказ від 07.11.2018 року № 393 наявне посилання на направлення на перевірку від 05.07.2018 року № 232.

29.11.2018 року, фактично без здійснення будь-яких заходів контролю, відповідачем було складено Акт № 1017, в розділі V якого вказано, що позивачем не надано відомостей про усунення порушення або виконання вимог раніше виданого Припису № 593 в частині п. 11, а саме: одержання Дозволу на продовження виконання робіт підвищеної небезпеки при експлуатації АЗС підприємства (роботи у вибухопожежонебезпечних зонах); порушено розділ 2 раніше виданого Припису № 593 та п. 6 Додатку 2 Постанови КМУ від 26.102011 року № 11-7 «Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки».

Вказаний акт було направлено позивачу 29.11.2018 року поштою, що підтверджується поштовою квитанцією № НОМЕР_1 .

Директором ПрАТ «Ольшанське АТП-14865» Скляром С.В., позапланова перевірка за місцезнаходженням позивача не проводилась, до Управління відповідач його також не запрошував, направлення на проведення перевірки від 08.11.2018 року № 403 та Акт №1017 йому відповідачем не надавались, від підписання акту він не відмовлявся. Про проведення перевірки та про її результати він дізнався лише після отримання Акту № 1017 поштою.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів дотримання ним при проведенні позапланової перевірки позивача встановлених ст. 4 Закону України № 877-V загальних вимог до здійснення державного нагляду (контролю), а саме проведення позапланової перевірки за місцем провадження господарської діяльності позивача або у приміщенні Управління, як того вимагає ч. 1 ст. 4 Закону України № 877-V, та в присутності керівника позивача або особи, уповноваженої керівником, як того вимагає ч. 11 ст. 4 Закону України № 877-V. Крім того, відповідач, в порушення ч. 3 ст. 6 Закону України № 877-V, також не вручив позивачу копію направлення на проведення перевірки від 08.11.2018 року № 403 з зазначенням підстав проведення позапланової перевірки.

Судом також встановлено, що раніше виданий відповідачем Припис № 593, яким відповідач вимагає від позивача усунути порушення, яке полягає у відсутності Дозволу на продовження виконання робіт підвищеної небезпеки - експлуатацію АЗС підприємства (роботи у вибухопожежонебезпечних зонах) було оскаржено позивачем з тих підстав, що відповідно до результатів ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки, яка була здійснена позивачем на виконання вимог ст. 9 Закону України № 2245-ІІІ від 18.01.2001 року «Про об`єкти підвищеної небезпеки», позивач не відноситься до об`єктів підвищеної небезпеки.

В підтвердження оскарження Припису № 593 позивач надав копію скарги від 02.08.2018 року № 58, яка містить відмітку про отримання її відповідачем 02.08.2018 року.

Відповідно до п. 30 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Порядок № 295) подання в установлений строк скарги тимчасово припиняє виконання припису.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що за результатами розгляду вказаної скарги 31.08.2018 направив позивачу відповідь за вих. 07/3967. Проте, в підтвердження направлення вказаної відповіді позивачу відповідач надав суду лише копію витягу з Журналу реєстрації вихідних документів, але не надав доказів надсилання відповіді від 31.08.2018 року №07/3967 позивачу.

Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів повідомлення позивача про розгляд скарги від 02.08.2018 року № 58.

Враховуючи, що позивач не був повідомлений відповідачем про розгляд скарги від 02.08.2018 року № 58, виконання Припису № 593 станом на 29.11.2018 року (день складення Акту № 1017) відповідно до п. 30 Порядку № 295 було тимчасово припинено, а отже відповідач не мав підстав для проведення позапланової перевірки виконання позивачем вимог вказаного припису.

За таких обставин, позапланова перевірка проведена відповідачем з порушенням вимог ч. 1 та ч. 11 ст. 4 Закону України № 877-V, які зобов`язують відповідача здійснювати державний нагляд (контроль) за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом, а також у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником, та за відсутності встановлених ч. 1 ст. 6 Закону України № 877-V підстав для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю).

Рішенням Миколаївського адміністративного окружного суду від 26.03.2019 року задоволений позов ПАТ «Ольшанське АТП-14865» до Управління Держпраці у Миколаївській області, та визнано протиправними дії Управління щодо проведення позапланової перевірки ПАТ «Ольшанське АТП-14865» та складання акту перевірки суб`єкта господарювання від 29.11.2019 року. Дане рішення набрало законної сили 23.04.2019 року.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) встановлюється Законом України № 877-V.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за наступними принципами:

- пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності;

- підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади;

- рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання;

- гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання;

- об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв;

- здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом;

- відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю);

- неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання;

- невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону;

- відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання;

- дотримання умов міжнародних договорів України;

- незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян;

- наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади;

- презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю);

- орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності;

- недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій;

- здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) встановлено ст. 4 Закону України № 877-V, відповідно до якої:

- державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 4 Закону України № 877-V);

- плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником (ч. 11 ст. 4 Закону України № 877-V).

Абзацом 3 ст. 1 Закону України № 877-V встановлено, що заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 1 ст. 6 Закону України № 877-V встановлено, що однією з підстав для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України № 877-V суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 року по справі № 826/3442/17 (адміністративне провадження № К/9901/6483/18, К/9901/4314/18, К/9901/6075/18, К/9901/6484/18) в п. 202 зазначено, що у нормах Конституції України (частина перша статті 8, частина друга статті 6, частина друга статті 19) втілено принцип обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 188 КУпАП передбачена відповідальність за незаконну передачу заборонених предметів особам, яких тримають у слідчих ізоляторах, в установах виконання покарань, а саме - прихована від огляду передача або спроба передачі будь-яким способом особам, яких тримають у слідчих ізоляторах, установах виконання покарань, алкогольних напоїв, лікарських та інших засобів, що викликають одурманювання, а так само інших заборонених для передачі предметів тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятнадцяти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією заборонених предметів.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову суд перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає рішення, яким залишає постанову без змін, а позов без задоволення; скасовує постанову і надсилає її на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення.

Судом встановлено, що, в порядку провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідач допустив процесуальні порушення, та вимоги закону, а тому оскаржуване рішення не відповідає вимогам,визначеним ст. 2 КАС України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй Постанові від 27.11.2019 року по справі № 522/441/17 щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення прийшов до висновку, що акт, складений за відсутності суб`єкта правопорушення, не може бути підставою для складання протоколу, припису та постанови про накладення штрафу на останнього, оскільки порушено право бути присутнім під час проведення перевірки, подавати заперечення та надавати пояснення з приводу порушень, а відтак порушення процедури проведення перевірки є достатньою підставою для скасування її результатів.

Також ВС КАС зазначив, що вказівка у протоколі завідомо неправдивої інформації не може вважатися недоліком в його оформленні, а саме: при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення було вказано неправдиві відомості стосовно присутності суб`єкта підчас перевірки, а також про відсутність з його боку пояснень, відмову від підпису та отримання копії протоколу, що, на переконання Суду, взагалі ставить під сумнів достовірність решти інформації, зазначеної у такому протоколі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити.

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позов ПрАТ «Ольшанське АТП-14865».

Відповідачем не спростовано отримання постанови ОСОБА_1 19.12.2018 року.

За приписами ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови),

За приписами ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно з ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Шевченко проти України" від 26 квітня 2007 року та рішення у справі "Трух проти України" від 14 жовтня 2003 року).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Окрім цього, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосудця в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 8 КАС України, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображенні і у ст. 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 39 рішення у справі "Устименко проти України" принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

У пунктах 46, 47 цього ж Рішення ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії". Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року).

Отже, беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку зазначені позивачем причини пропуску строку оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

За таких обставин, враховуючи, що позивач не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення, отримав копію постанови 19.12.2018 року, за такого позивач є таким, що не пропустив строку на оскарження постанови, звернувшись з даним позовом до суду21.12.2018 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 243-246, 250, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Миколаївській області про скасування постанови від 29.11.2018 року № МИ 000229 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.4 ст.188 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн. - задовольнити.

Постанову головного державного інспектора відділу державного нагляду в будівництві котлонагляді на транспорті та зв`язку Управління Держпраці у Миколаївській області Лебедєва Юрія Валентиновича від 29.11.2018 року № МИ 000229 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.4 ст.188 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн. - скасувати.

Копію судового рішення невідкладно вручити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 12.12.2019 року.

Суддя Черенкова Н.П.