Справа № 260/922/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10180/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року (головуючий суддя Микуляк П.П., м. Ужгород) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради в якому просила визнати дії щодо не призначення житлової субсидії на житлово - комунальні послуги за грудень 2018 року, січень та лютий 2019 року протиправними, зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на житлово - комунальні послуги за грудень 2018 року, січень та лютий 2019 року, стягнути судові витрати.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та просила таке скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 28 грудня 2018 року звернулася до відповідача з приводу призначення житлової субсидії за адресою своєї реєстрації в АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.60 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ №848 від 21.10.1995 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» Структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів приймається рішення про призначення житлової субсидії або не призначення субсидії. У зв`язку з тим, що станом на лютий 2019 року житлова субсидія, не була призначена, то позивач усно звертався до відповідача та інших осіб з питань призначення житлової субсидії.

У лютому працівники відповідача усно повідомили, що вони отримали інформацію з КП «Водоканал м.Ужгород» про наявність заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком більш як за один місяць загальною сумою понад 20 (20x17=340 грн) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на день звернення за житловою субсидією. Оскільки це не відповідало дійсності, то позивач звернулася до КП «Водоканал м.Ужгород», які повідомили, що вони самостійно внесли показники (без ознайомлення з реальними показниками лічильника у квартирі за адресою АДРЕСА_2 Залізнична АДРЕСА_1 ), а для того щоб надати довідку про реальну, заборгованість та дійсні показники лічильника, то для цього потрібно щоб їхній працівник вийшов до квартири та зняв показники особисто. Позивач надала доступ працівнику КП «Водоканал м.Ужгород», який особисто зняв показники, та за наслідком чого була видана Довідка №33 про забезпеченість комунальними послугами водопостачання та водовідведеннями.

Після перевірки працівником КП «Водоканал м.Ужгород» лічильника за адресою м.Ужгород, вул.Залізнична 4/22 кв.197 заборгованість була значно зменшена і станом на 01.01.2019 становила 286,59 грн, що є меншою ніж 340 грн. Тобто, позивача було протиправно позбавлено субсидії за період з грудня 2018 по лютий 2019 року включно.

Позивач у лютому 2019 року сплатила заборгованість перед КП «Водоканал м.Ужгород», яка виникла станом на 01 лютого 2019 року в сумі 331 грн 30 коп. Ця сума складалася із боргу станом на 01.01.2019 - 286,59 грн та борг за січень 2019 року - 44,71 грн. Після цього позивачу з березня 2019 року відповідачем була призначена житлова субсидія у невеликій кількості, а тому позивач звернулася на урядову «гарячу» лінію 07.06.2019.

Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене Постановою КМУ №848 від 21.10.1995 не передбачає врегулювання такого випадку як у позивача (призначення субсидії після коригування водоканалом довідки про наявність/відсутність заборгованості).

Крім того, апелянт зазначає, що позбавлення права на житлову субсидію (законне сподівання на її отримання), що в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можливе виключно на підставі закону, а не підзаконного нормативного акту та в інтересах суспільства.

Однак, враховуючи вищенаведене та Довідку №33 (в частині нарахувань за 2018 рік) про забезпеченість комунальними послугами водопостачання та водовідведеннями від 12.02.19 у позивача не було заборгованості перед КП «Водоканал м.Ужгород» на суму понад 340 грн.

Додатковим доказом відсутності дійсної заборгованості позивача на 01.01.2019 суми боргу в розмірі 1926,97 грн є те, що встановлено судовим рішенням, що позивач сплатила в лютому 2019 році тільки 331,30 грн, і заборгованість на 12 лютого 2019 становила 131,21 грн (де 131,21 грн, це нарахування за лютий 2019 року, дана сума не попадає в контроль для прийняття рішення про призначення або відмови субсидії, оскільки сума боргу береться тільки включно до 01.01.2019, а 331,30 грн входить також сума за січень 2019 року в розмірі 44,71 грн, яка також не входить до суми боргу яка може бути пред`явлена позивачу як підставу для відмови у призначені субсидії). При призначенні субсидії позивачу на підставі поданих документів 28.12.2018 можуть братись до уваги суми боргу сформовані до 01.01.2019 (п.60 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене Постановою КМУ №848 від 21.10.1995).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд зазначив, що ст. 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: «перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою» (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

В поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В запереченні на відзив апелянт просила задовольнити апеляційну скаргу.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно врахував, що п. 14 Постанови КМ України «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» №848 від 21.10.1995 (зі змінами та доповненнями №848) передбачено, що для призначення житлових субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у п`ятиденний строк з дня його отримання подаються відомості про суму простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з пп. 5 п. 6 Постанови №848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо структурним підрозділом з питань соціальною захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії.

Згідно п. 5 підр. 1 р. XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень. Відтак розмір заборгованості понад два місяці, що унеможливлює призначення субсидії, становить 340,00грн.

Судом першої інстанції встановлено, що Довідкою №67 КП «Водоканал» від 16.01.2019 підтверджено, що борг позивача з оплати житлово-комунальних послуг станом на 01.01.2019 становить 1926,97грн. (з послуги водопостачання та водовідведення) в т.ч. за місяць 250,24 грн. Житлова субсидія позивачу за вказано адресою не була призначена з грудня 2018 року у зв`язку з наявною заборгованістю з послуг водопостачання та водовідведення станом на 01.01.2019. В подальшому позивач здійснила заходи з погашення заборгованості у лютому 2019 року, тому житлова субсидія призначена з березня 2019 року - з місяця, наступного за тим, в якому до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надійшло документальне підтвердження сплати заборгованості, як це передбачено останнім абзацом п. 6 Постанови №848 (інший випадок).

Листом КП «Водоканал» від 18.07.2019 №961 повідомлено відповідача, що: «Абонент з особовим рахунком 7019555 (рахунок позивача) не надавав протягом 2017-2018 років фактичні показники приладу обліку і нарахування здійснювалося весь час автоматично. Станом на 01.01.2019 сума заборгованості за спожиті послуги складала 1926,97грн (в тому числі сума простроченої понад два місяці заборгованості у розмірі 1646,91грн). 04.02.2019 абонент через мережу Інтернет зайшов у власний електронний кабінет та самостійно зафіксував показник приладу обліку станом на 01.02.2019 у кількості 1172 метри кубічні, що дало суму заборгованості, яка стала дорівнювати 331,30 грн, та яка була сплачена абонентом 05.02.2019.

Працівником КП «Водоканал» 08.02.2019 проведено обстеження водомірного вузла зі складанням акту. Показник було оброблено та зафіксовано, що заборгованість станом на 12.02.2019 складала 131,21 грн.

Судом також встановлено, що Довідкою №33 від 12.02.2019 про забезпеченість комунальними послугами водопостачання та водовідведенням встановлено заборгованість за послуги водопостачання та водовідведеннями за адресою м.Ужгород, вул.Залізнична 4/22 кв.197 - в сумі 131,21 грн, (що є меншою ніж сума 340 грн.) така заборгованість встановлена саме на 12.02.2019, а не на спірний період, як зазначає позивач.

Згідно з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідач довів правомірність дій, щодо не призначення житлової субсидії.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року по справі № 260/922/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Н.В. Ільчишин

Т.І. Шинкар

повний текст складено 23.12.2019