Справа № 667/4633/15-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

26 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 667/4633/15-а

Суддя П`ятого апеляційного адміністративного суду Запорожан Д.В. розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пенсії та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в апеляційному порядку оскаржив рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2019 року у вищенаведеній справі.

Однак, ця апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.296 КАС України, а саме: апелянтом не надано документ про сплату судового збору та одночасно заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, надавши довідку про розмір пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України та ч.1,2 ст.8 ЗУ «Про судовий збір», суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Разом з тим, долучена до апеляційної скарги довідка ГУПФ України в Херсонській області про розмір отриманої позивачем пенсії не є достатньою та беззаперечною підставою, що підтверджує факт наявності скрутного майнового стану.

Так, особа яка заявляє відповідне клопотання, повинна подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті збору в установленому законом порядку й розмірі. На підтвердження незадовільного майнового стану можуть бути надані:

довідка про доходи;

довідка про склад сім`ї, наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї;

банківські документи про відсутність на рахунку коштів;

довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Щодо посилання апелянта на обмеження доступу до правосуддя, суд зауважує, що Європейський суд з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначив, що вимога сплати збору судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні від 26.07.2005 у справі «Kniat v. Poland» ЄСПЛ указав на те, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, про надання відстрочення чи розстрочення, національні суди повинні встановити реальний дохід (розмір заробітної плати, соціальних виплат, стипендії тощо) особи, чи наявне в неї рухоме та нерухоме майно, цінні папери, чи є в неї можливість розпоряджатися вказаним без значного погіршення власного фінансового стану.

Крім того, суд вважає, що звільнення позивача від сплати судового збору може розцінюватися як надання окремим учасникам судового процесу процесуальних переваг перед іншими.

За таких обставин, вказане клопотання апелянта про звільнення її від сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки воно не мотивоване та не доведене.

З огляду на те, що станом на 28 березня 2017 року існувала ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2017 року про закриття провадження в частині, предметом розгляду, за наслідками якого прийнято спірну постанову від 28 березня 2017 року, були саме вимоги, заявлені позивачем у липні 2015 року з наступними уточненнями, а саме: визнання неправомірними дій УПФ щодо не проведення вчасного порахунку пенсії позивача згідно довідок 1987 - 1992 років, не відновлення виплати пенсії з листопада 2014 року, та відмови повернути суму пенсії на виплату якої пенсіонер має право з листопада 2014 року; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі довідок за період 1987 - 1992 років, з проведенням індексації пенсії; стягнення з відповідача на користь позивача недоплачену пенсію в сумі 17086,83 грн. за період з листопада 2014 року по лютий 2017 року; відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає сплаті як за вимогу майнового характеру.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подачу цієї апеляційної скарги на постанову суду 1-ї, судовий збір сплачується у розмірі 150% від тієї суми, яку слід було сплатити до суду 1-ї інстанції.

Згідно п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакцій чинній на момент звернення із позовом) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2015 року складала - 1218 гривень.

Виходячи з того, що до суду 1-ї інстанції слід було сплатити 614,82 грн. (541,74 грн. за вимоги майнового характеру та 73,08 грн. за вимогу немайнового характеру заявлені фізичною особою), то до суду 2-ї інстанції за подачу апеляційного скарги, у даному випадку слід сплатити 922,23 грн. на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області () в банку Казначейство України (ЕАП), МФО 899998 та надати до суду оригінал квитанції про його сплату.

Крім того, дана апеляційна скарга не відповідає вимогам п.6 ч.2 ст. 296 КАС України.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 296 КАС України, обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Ця норма встановлює підстави, за якими суд апеляційної інстанції може прийняти апеляційну скаргу до розгляду, відтак суд не може зробити це на власний розсуд.

Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судом першої інстанції було неправильно застосовано, які саме обставини наведеної норми права було неправильно встановлено, та які саме докази було неправильно чи неповно досліджено, а також обґрунтувати у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, встановленні обставин чи дослідженні доказів та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, встановлюватися обставини чи досліджуватися докази у справі.

Вищенаведених вимог, у даній справі апелянт не дотримався.

Згідно з ч.2 ст.298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.296 цього Кодексу, застосовуються положення ст.169 цього Кодексу.

Таким чином, зазначену апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, з наданням апелянту 10-денного строку для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 133, 169, 296, 298, 325 КАС України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2019 року - залишити без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надати апелянту 10-денний строк з моменту отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до ст.169 КАС України, апеляційна скарга буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Запорожан