Справа № 522/15365/19
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/846/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чернеги Віталія Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.09.2019 року звернувся до суду з позовом до поліцейського 1-ої роти 1-го батальйону УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Чернеги В.О., в якому просив скасувати постанову Серії ЕАВ №1476726 від 01.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що він 01.09.2019 року о09.48 год. в м.Одеса, Люстдорфська дорога, 80, лейтенантом поліції Чернегою В.О. винесено постанову серії ЕАВ №1476726 по справі про адміністративне правопорушення, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України та накладено штраф у розмірі 425,00 грн. Відповідно до зазначеної постанови, 01.09.2019 року у м.Одесі, вул.Авдєєва-Чорноморського, 3А, позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при здійсненні маневру перестроювання, сим порушив п.9.2.б ПДР порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху. Позивач також зазначив, що постанова винесена не на місці вчинення порушення, оскільки за даними постанови правопорушення вчинено на вул.Авдєєва-Чорноморського, місце виконання маневру є площа Толбухіна, а місцем розгляду справи та винесення постанови є Люстдорфська дорога. Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не порушував правил дорожнього руху, а оскаржувана постанова винесена без надання належних доказів із порушенням порядку розгляду та прав гарантованих Конституцією України, а тому дана постанова підлягає скасуванню.

В обґрунтування позову вказано, що 01.09.2019 року він, керуючи автомобілем ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по Люстддорфській дорозі у м.Одесі. Під`їжджаючи до кола на площі Толбухіна, здійснював рух першим в третій смузі, коли загорівся зелений сигнал світлофору. Всі автомобілі першої та другої смуги почали рух, та він продовжив рух вперед. Коли проїхав трамвайні колії, з метою зміни смуги руху з третьої на другу, увімкнув правий сигнал повороту, та почав вільно здійснювати відповідний маневр. Під час здійснення ним маневру, водій автомобіля, який рухався позаду нього, почав подавати звуковий сигнал. Після завершення ним маневру, водій автомобіля марки Honda, здійснив маневр обгону його автомобіля без ввімкнення світлового показника повороту, почав рух попереду та був помічений працівниками УПП, якими були зупинені його автомобіль та автомобіль марки Honda. Разом з тим, інспектором УПП Чернегою В.О. без з`ясування обставин справи та отримання доказів його провини у вчиненні адміністративного правопорушення, 01.09.2019 року було винесено постанову серії ЕАВ №1476726 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Ухвалою суду від 12.09.2019 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позову, які позивач усунув 25.09.2019 року.

Ухвалою суду від 11.10.2019 року справа прийнята до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 21.11.2019 року.

У судове засідання призначене на 21.11.2019 року сторони не з`явилися, 21.11.2019 року на адресу суду від поліцейського роти №1 батальйону №1 УПП в Одеській області ДПП Чернега В.О. надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що 01.09.2019 року в ході виконання службових обов`язків, поліцейський патрульної поліції роти №1 батальйону №1 УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 виявив транспортний засіб ВАЗ 21104, р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався о 09.44 год. в м.Одеса, пл.Толбухіна, який не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, при здійсненні маневру перестроювання, чим порушив п.9.2.б ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. В подальшому даний транспортний засіб був зупинений згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Вважає постанову про накладення адміністративного стягнення законною і обґрунтованою, а позовну заяву безпідставною та необґрунтованою. У відзиві зазначено, що в обґрунтування власної правової позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Розгляд справи відкладено на 16.12.2019 року.

У судове засідання призначене на 16.12.2019 року сторони не з`явилися, 26.11.2019 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що відзив відповідачем наданий з пропуском строку на подання такого, просив відзив відповідача не приймати до уваги, а позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).

У зв`язку з цим датою складання повного тексту рішення є 21.12.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.09.2019 року ОСОБА_1 поліцейським 1-ої роти 1-го батальйону УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Чернегою В.О. за постановою про накладення адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАВ №1476726 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

У постанові серії ЕАВ №1476726 зазначено, що 01.09.2019 року о 09.44 год. у м.Одеса, вул.Авдєєва-Чорноморського, 3А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при здійсненні маневру перестроювання, чим порушив п.9.2.б ПДР порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення від 01.09.2019 року серії ЕАВ №1476726 був ознайомлений та отримав її копію на місці правопорушення, про що свідчить його підпис у постанові.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.2.3 (б) Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.9.2.б Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року №1306, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч.2 ст.122 КпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до положень ст.283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.ст.73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України, при цьому, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Між тим, Відповідач не скористався процесуальним правом, надавши відзив на позов, але будь-яких доказів та матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суду не надано. Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

Суд вбачає, що з боку відповідача не надано до суду доказів обґрунтованості притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять переконливих доказів того, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху, зокрема положення, щодо порушення позивачем п.9.2.б ПДР - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є вичерпним.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України закріплено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 ст.77 КАС України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 40 ЗУ «Про національну поліцію» , поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно з Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100, нагрудна відеокамера повинна знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті поліцейського з особами. Все спілкування повинне бути записане безперервно.

Всупереч вимогам ст.7 КАС України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відеозйомки вчиненого порушення, пояснення свідків або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії ЕАВ №1476726 від 01.09.2019 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Положення ст.7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1476726 від 01.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, серед інших, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (п.1 ч.1 ст.20 КАС України).

Статтею 293 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, серед іншого, скасовує постанову і закриває справу.

Суд також приймає до уваги зауваження позивача в частині винесення постанови не на місці вчинення порушення, оскільки в постанові місце вчинення правопорушення зазначено як вул.Авєєва-Чорноморського, фактичне місце виконання маневру була площа Толбухіна, а місцем розгляду справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення є Люсторфська дорога, 80 у м.Одесі.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.2 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.80, 81, 121-126, 127-1 - 129, ч.ч.1, 2, 3, і 4 ст.130 і ст.139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Тобто під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тому з цих підстав позов ОСОБА_1 також підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а саме з підстав недоведеності вини ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.19, 63 Конституції України, ст.ст.2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 294 КАС України, ст.ст.9, 23, 30, 33, ч.1 ст.122, 222, 251, 252, 254, 257, 258, 268, 276, 278, 280, 283 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чернеги Віталія Олеговича (місцезнаходження: м.Одеса, вул.Ак.Корольва, 5) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАВ №1476726 у справі про адміністративне правопорушення від 01.09.2019 року, винесену поліцейським 1-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Чернегою Віталієм Олеговичем, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м.Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 21.12.2019 року.

Суддя: Домусчі Л.В.