Справа № 280/2159/19
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 280/2159/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишеві О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2019 р. в адміністративній справі №280/2159/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання Запоріжресурс" до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ЗАПОРІЖРЕСУРС" (далі ТОВ "ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ЗАПОРІЖРЕСУРС") з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Запорозькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Запорізькій області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі заявник просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду вимогам податкового законодавства та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідачів (Довбишенко М.М., довіреність від 21.03.2019 року) підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача (Кузьменко Є.В., свідоцтво №453) заперечив щодо наведених в скарзі обставин та просив суд залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доводи сторін та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія судді дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, 14.06.2018 року між ТОВ "ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ЗАПОРІЖРЕСУРС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВС МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП" (далі ТОВ "ВС МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП") укладено договір поставки №1406 (далі Договір №1406), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити матеріали вуглецеві іменовані надалі "Товар", у виглядів фракції певного розміру, зазначеної покупцем в заявці, за цінами і в кількості, зазначеними у Специфікаціях до вказаного договору.

З матеріалів справи вбачається, що оплата товару підтверджується платіжними дорученнями від 03.07.2018 року № 804, від 12.07.2018 року №805, від 16.07.2018 року №811 та від 30.07.2018 року №812 (а.с.20-23).

05.07.2018 року, на виконання Договору №1406, згідно заявки №4 на поставку товару від 04.07.2018 року, ТОВ "ВС МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП" було поставлено товар на суму 144 000,00 грн, у тому числі ПДВ 24 000,00 грн, про що складено видаткову накладну №РН-0000035 від 05.07.2018 року, акт приймання-передачі від 05.07.2018 року. При цьому, перевезення товару здійснювалось покупцем відповідно до товарно-транспортної накладної №35 від 05.07.2018 року.

За наслідками вказаних господарських операцій позивачем на вказану подію (поставка товару) було виписано податкову накладну №27 від 05.07.2018 року та 29.11.2018 року її направлено через автоматизовану систему до ДФС України для проведення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до результатів обробки вищезазначеної податкової накладної 29.11.2018 року надійшла Квитанція згідно якої вбачається, що документ прийнято, проте реєстрація зупинена у зв`язку з виявленими помилками, а саме: накладна відповідає вимогам п.п. 1.6 п. 1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Таким чином, позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

На виконання вищенаведених вимог, 02.05.2019 року позивачем подано відповідачу повідомлення №6 про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено та надано пояснення та копії документів на підтвердження здійснених господарських операцій з контрагентом.

Всупереч поданим поясненням та доказам, рішенням Комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06.05.2019 року за №1155763/34748425 було відмовлено в реєстрації даної податкової накладної. В обґрунтування зазначеного рішення, суб`єкт владних повноважень зазначив, що платником податку не надано складські документи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність вимогам податкового законодавства оскаржуваного рішення, оскільки вимога відповідача щодо надання первинних документів контролюючому органу була виконана, а тому останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.16 ст. 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до п. 74.2 ст.74 цього Кодексу.

На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі -Порядок №1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 12 Порядку №1246 передбачено здійснення в автоматичному режимі розшифрування та проведення перевірки поданих податкових накладних, серед іншого, на відповідність критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п. 201.16 ст. 201 Кодексу

За результатами перевірок, визначених п.12 Порядку №1246, податковим органом формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Така квитанція надсилається платнику податку в автоматичному режимі (в електронному вигляді у текстовому форматі) протягом операційного дня і є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Приписами п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України визначають, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Критерії оцінки, Перелік документів).

Даний наказ, який фактично прийнято відповідно до норм Податкового кодексу України та деталізовано його окремі положення, не пройшов державну реєстрацію, що ставить під сумнів набрання ним законної сили (ст. 15 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", Указ Президента України №493/92 від 03.10.1992 року "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади"). Отже, є сумнівним правомірність застосування такого акту, а відповідно і обґрунтованість рішення відповідача щодо оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної.

Крім цього, рішення щодо наявності підстав для зупинення реєстрації податкової накладної відповідач має обґрунтувати посилання на відповідні обставини. В даному випадку, відповідач мав зазначити підстави віднесення податкової накладної до відповідних критеріїв ризиковості платника, що свідчить про необґрунтованість такого рішення, тобто, прийняття рішення без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 6 Критеріїв оцінки визначено два критерії для проведення Моніторингу податкової накладної, при цьому за змістом пункту першого Переліку документів для кожного із критеріїв законодавцем визначено специфічний (окремий) перелік документів, які платник податків може подати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку документів, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акту щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Порядок прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у такій реєстрації, у періоді, протягом якого реалізовувалися спірні правовідносини, було регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №190 Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації (далі - Постанова №190).

Нормами пункту 2 Постанови №190 визначено підстави для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, зокрема, ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту в п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Кодексу.

Абзацом 7 п.п. 201.16.3 п. 201.16 ст. 201 ПК України платнику податків надано можливість оскаржити Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в адміністративному або судовому порядку.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи податковим органом у Рішенні про відмову не наведено жодної конкретної інформації щодо причин, підстав та обґрунтувань прийняття такого рішення. Зокрема, отримавши документи достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної та відмовляючи у її здійсненні відповідач мав конкретизувати які саме документи позивачем не було надано, що унеможливило реєстрацію накладної. Такий обов`язок Комісії передбачено безпосередньо у бланку рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної.

Колегія суддів зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто, наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Таким чином, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Дійшовши обґрунтованого висновку про неправомірність оскарженого рішення відповідача, суд першої інстанції правильно виходив із того, що належним способом захисту порушеного права є не лише скасування такого рішення відповідача, а й зобов`язання останнього зареєструвати податкову накладну в ЄРПН.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року. в адміністративній справі №280/2159/19 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко