Справа № 480/2319/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 р.Справа № 480/2319/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, місце складання м. Суми, повний текст складено 07.10.19 року по справі № 480/2319/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

від 15.02.2019 № 0- 1817, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 44828, 64 грн.,

від 15.02.2019 № 0-1817/2017, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 38531,20 грн.,

від 18.07.2019 № 0-1822, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 18678,60 грн.,

від 18.07.2019 № 0-1822/2017, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 3210,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями було безпідставно нараховано позивачу податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно. Позивач зауважує, що згідно із діючим податковим законодавством існує чітко встановлені часові рамки у межах яких контролюючий орган має право надіслати податкові повідомлення-рішення за податковий звітний період. Крім того, з податкових повідомлень-рішень надісланих відповідачем не зрозуміло про який саме об`єкт нерухомості йде мова, крім того, не зрозуміло до якого типу об`єктів нежитлової нерухомості відповідачем було віднесену належну позивачеві нерухомість та відповідно не зрозуміло, за якою ставкою податку було розраховано сум податкового зобов`язання.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі № 480/2319/19 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 18.07.2019 № 0-1822, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 18678, 60 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 18.07.2019 № 0-1822/2017, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 3210,93 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалене, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2014 реєстраційний номер 645 та додаткового договору до договору купівлі-продажу від 07.04.2014, реєстраційний номер 927 ОСОБА_2 на праві приватної власності належала нежитлова будівля Літ. «К-1», загальною площею 1204,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

01 лютого 2017 року ОСОБА_2 передала нежитлову будівлю Літ. «К-1», загальною площею 1204,1 кв. м. у якості внеску нового власника до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Парфумерна Долина» згідно протоколу № 2 загальних зборів учасників від 01.02.2017, акту прийому-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Парфумерна Долина» від 01.02.2017.

27 серпня 2018 року ТОВ «Парфумерна Долина» в особі директора Маслакової Наталії Ігорівни, передала, а ОСОБА_2 прийняла у власність нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю Літ. «К-1» загальною площею 1204,1 кв.м. у якості виплати вартості частки у статутному капіталі ТОВ «Паррфумерна Долина», згідно протоколу № 5 від 27.08.2018 та акту приймання-передачі нерухомого майна від 27.08.2018.

Вищевказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 53-56).

15.02.2019 ГУДФС у Сумській області сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення № 0-1817 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 44828,64 грн. та податкове повідомлення-рішення № 0-1817/2017 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 38531,20 грн. (а.с. 8, 9).

Листом Шосткинського управління Головного управління ДФС у Сумській області від 22.07.2019 № 2764/1/18-28-53-13 податкові повідомлення-рішення від 15.02.2019 № 0-1817 та № 0-1817/2017 були відкликані відповідачем (а.с. 49-50).

18.07.2019 Головним управління ДФС у Сумській області було перераховано суми податкових зобов`язань ОСОБА_2 та прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 18.07.2019 № 0-1822, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік на суму 18678, 60 грн., та № 0-1822/2017, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік на суму 3210,93 грн. (а.с. 51, 52).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином не доведено правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 18.07.2019 № 0-1822 та № 0-1822/2017

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 18.07.2019 № 0-1822/2017 колегія суддів вказує наступне.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон № 71-VIII, яким було внесено зміни до Податкового кодексу України та введено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно із підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема, виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Підпунктом 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Пунктом 8.1 статті 8 ПК України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно зі статтею 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Пунктом 10.1 статті 10 ПК України визначено, що місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно підпункту 12.3.4. пункту 12.2 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України податкове законодавство ґрунтується на принципі стабільності, згідно з яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Матеріалами справи встановлено, що рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові", яким було встановлено на 2017 рік податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийнято 22.02.2017.

Таким чином, оскільки відповідне рішення прийняте місцевою радою 22.02.2017, тобто після 15 липня 2016 року, то застосування контролюючим органом положень ПК України з урахуванням внесених Законом №71-VIII змін щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2018 року.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 10.04.2018 по справі № 813/3803/16, яку відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України має враховуватися судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 18.07.2019 № 0-1822/2017 підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 18.07.2019 № 0-1822 колегія суддів вказує наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що сума податку 18678,60 грн., визначена вказаним податковим повідомленням-рішенням, розрахована наступним чином: площа об`єкту 1204,1 кв.м. * ставку податку 37,23 грн. (1% від 3723 грн.) / 12 місяців * 5 (кількість місяців права власності на майно).

Отже, для розрахунку відповідач використав ставку податку 1% від мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 5 Додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" (а.с. 103) ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові та склади - 0,25 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 8) інші будівлі -0,1 відсотка.

Натомість, відповідачем не зазначено до якого конкретно типу об`єктів нежитлової нерухомості ним було віднесено належну позивачу будівлю та підстави нарахування податку за ставкою саме 1% від мінімальної заробітної плати.

При цьому, згідно п. 5 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" ставка податку у розмірі 1 % від мінімальної заробітної плати може застосовуватись до наступних типів об`єктів нежитлової нерухомості: будівлі готельні, будівлі офісні, будівлі торговельні, будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки).

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі готельні віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 121 "Готелі, ресторани та подібні будівлі " клас 1211 "Будівлі готельні", який в свою чергу включає підкласи: готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати та подібні заклади з надання житла з рестораном або без нього, окремі ресторани та бари.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі офісні віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 122 "Будівлі офісні" клас 1220 "Будівлі офісні ", який в свою чергу включає підкласи: будівлі, що використовуються як приміщення для конторських та адміністративних цілей, в тому числі для промислових підприємств, банків, поштових відділень, органів місцевого управління, урядових та відомчих департаментів та т. ін., центри для з`їздів та конференцій, будівлі органів правосуддя, парламентські будівлі.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі торговельні віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 123 "Будівлі торговельні" клас 1230 "Будівлі торговельні", який в свою чергу включає підкласи: торгові центри, пасажі, універмаги, спеціалізовані магазини та павільйони, зали для ярмарків, аукціонів, виставок, криті ринки, станції технічного обслуговування автомобілів та т. ін., підприємства та установи громадського харчування (їдальні, кафе, закусочні т т. ін., приміщення складські та бази підприємств торгівлі й громадського харчування, підприємства побутового обслуговування.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі для публічних виступів віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 126 "Будівлі для публічних виступів, закладів освітнього, медичного та оздоровчого призначення" клас 1261 "Будівлі для публічних виступів", який в свою чергу включає підкласи: кінотеатри, концертні будівлі, театри та т. ін. , зали засідань та багатоцільові зали, що використовуються, головним чином для публічних виступів, казино, цирки, музичні зали, танцювальні зали та дискотеки, естради та т. ін.

Як вбачається із наданого позивачем технічного паспорту на виробничий будинок (а.с. 16-21), виробнича будівля літ "К-1" площею 1204,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 43, яка належить ОСОБА_2 , не відноситься до жодного з вище перелічених класів нежитлових будівель,

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем при розрахунку суми податкового зобов`язання позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік було безпідставно застосовано ставку податку 1 % від мінімальної заробітної плати, а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 18.07.2019 № 0-1822 підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність власних рішень, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права неправильним.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі № 480/2319/19 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року по справі № 480/2319/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 23.12.2019 року