Справа № 520/9442/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 р.Справа № 520/9442/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калитки О. М. , Старосуда М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, по справі №520/9442/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом за № Т-5988/0-4213/0/95-18 від 17.05.2018 року вдруге у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність позивачу;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність позивачу;

- зобов`язати відповідача відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15-денний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду України від 10.04.2019 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, викладену у листі № за № Т- 5988/0-4213/0/95-18 від 17.05.2018 року, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га. із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність позивачу.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області та надання її у власність ОСОБА_1 .

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 10.04.2019 року по справі № 520/9442/18 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність №69 від 28.02.2013 року, виданий Відділом Держзмеагенства у Барвінківському районі Харківської області «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. Тіщенко на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області» було скасовано наказом Відділу Держземагенства у Барвінківському районі Харківської області від 27.02.2014 року №9 «Про скасування висновків про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок». Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0267 зареєстрована в Державному земельному кадастрі з помилками. Новий висновок про погодження, виданий Відділом Держземагенства у Барвінківському районі Харківської області №е-205(Ф) від 29.09.2015 року. Таким чином, наданим позивачем до відповідача проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, фактично було порушено порядок реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, оскільки реєстрацію земельної ділянки здійснено 01.07.2013 року, тобто до прийняття дійсного висновку від 29.09.2015 про погодження проекту землеустрою, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні правові підстави для затвердження проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 та передачі земельної ділянки у власність. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги вищевказані обставини щодо порушення позивачем процедури приватизації земельної ділянки.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2017 по справі № 820/4219/17 визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом від 23.08.2017 №Т-23108/0/6-20042/0/21-16 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с.Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили.

На виконання рішення суду, відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 щодо відведення земель ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області та передачі земельної ділянки у власність та надано письмову відмову останньому у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно з вимогами чинного законодавства (№Т-5988/0-4213/0/95-18 від 17.05.2018 року).

Фактичною підставою відмови у наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зазначено, що реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі здійснена раніше, ніж проект землеустрою погоджений територіальним Відділом Держземагенства, що суперечить вимогам п.п. 2 п. 75, п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051. В проекті землеустрою наявна відмітка про державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі від 01.07.2013 року, тобто до прийняття наказу Відділом Держземагенства у Барвінківському районі Харківської області в 27.02.2014 № 9 Про скасування висновків про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та до отримання висновку відділу Держземагенства у Барвінківському районі Харківської області про погоджень проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 29.09.2015 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з протиправної відмови Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, викладеної у листі № за № Т- 5988/0-4213/0/95-18 від 17.05.2018 року в затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з підстав порушення порядку реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

У частинах першій та третій статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частин першої-третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частинами 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно частин восьмої-десятої статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому, з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2019 по справі №1640/2594/18, від 31.01.2019 року по справі №815/2488/17, від 30.08.2018 року по справі № 817/586/17, від 18.10.2018 року по справі №818/1976/17.

Зі змісту рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом за № Т-5988/0-4213/0/95-18 від 17.05.2018 року, колегією суддів встановлено, що відповідач обґрунтовує свою відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства тим, що порушено порядок реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, оскільки реєстрацію земельної ділянки здійснено 01.07.2013 року, тобто до прийняття дійсного висновку від 29.09.2015 про погодження проекту землеустрою, а тому земельна ділянка за кадастровим номером :04:0000267 зареєстрована в Державному земельному кадастрі з помилками.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі висновку про погодження проекту землеустрою №71 від 28.02.2013 року зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0267 в Державному земельному кадастрі 01.07.2013.

Наказом Відділу Держземагенства у Барвінківському районі Харківської області від 27.02.2014 року №9 вищевказаний висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 28.02.2013 року №71 скасовано.

29.09.2015 року Відділом Держгеокадастру у Барвінківському районі Харківської області повторно погоджено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 .

Листом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.08.2017 №Т-23108/0/6-20042/0/21-16 позивачу відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с.Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність ОСОБА_1 . Вказану відмову ОСОБА_1 було оскаржено до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2017 по справі № 820/4219/17 визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом від 23.08.2017 №Т-23108/0/6-20042/0/21-16 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с.Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2018 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2017 по справі № 820/4219/17 залишено без змін.

На виконання рішення суду, відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 щодо відведення земель ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області та передачі земельної ділянки у власність та надано оспорювану в цій справі письмову відмову оформлену листом №Т-5988/0-4213/0/95-18 від 17.05.2018 року у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, (в редакцій чинній, станом на 01.07.2013 року, далі - Порядок № 1051) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

На виконання положень вищевказаного порядку та на підставі висновку про погодження проекту землеустрою №71 від 28.02.2013 зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0267 в Державному земельному кадастрі 01.07.2013.

Наказ Відділу Держземагенства у Барвінківському районі Харківської області «Про скасування висновків про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким скасовано висновок про погодження проекту землеустрою позивача від 28.03.2013 №71 було прийнято 27.02.2014 року, тобто після проведення державної реєстрації вищевказаної ділянки від 01.07.2013.

Таким чином, враховуючи хронологічну послідовність вказаних обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено, що в даному випадку, не дотримано положення Порядку № 1051.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Порядком №1051 не передбачено скасування державної реєстрації земельної ділянки в разі скасування висновку про погодження проекту землеустрою.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0267 зареєстрована в Державному земельному кадастрі з помилками, оскільки відповідачем не вказано які самі помилки допущено державним кадастровим реєстратором при реєстрації вищевказаної ділянки. Відповідачем не доведено, що для здійснення реєстрації земельної ділянки позивачем було надано недостовірну документацію із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, що викладена в листі № Т- 5988/0-4213/0/95-18 від 17.05.2018 року та відхиляє доводи апеляційної скарги щодо її правомірності.

Відповідно до п. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за № 1391/29521), передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року №600 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

Відповідно до п. 123 вказаної Інструкції службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі наданні відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його затвердженні повинно оформлюватись розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до відповідача не із зверненнями, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив ОСОБА_1 відповідь у формі листа.

Отже, наданий відповідачем лист від 17.05.2019 № Т-5988/0-4213/0/95-18, в якому відмовлену у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області та надання її у власність ОСОБА_1 , не може сприйматися судом як належна відмова у затвердженні проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, яка не відповідає критеріям правомірності визначених у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправною.

Таким чином, відповідач не вчинив необхідних дій щодо належного розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою, та не прийняв належним чином оформленого рішення.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2019 по справі №1640/2594/18, від 31.01.2019 року по справі №815/2488/17, від 30.08.2018 року по справі № 817/586/17, від 18.10.2018 року по справі №818/1976/17.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд не може зобов`язати орган владних повноважень до прийняття конкретного рішення, оскільки це буде фактичне втручання в його дискреційні повноваження, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неналежному розгляді поданої позивачем заяви та неприйнятті жодного з тих рішень, які передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Харківській області прийняти відповідне рішення, тобто рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи свідчать про наявність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2019 по справі №1640/2594/18, від 31.01.2019 року по справі №815/2488/17, від 30.08.2018 року по справі № 817/586/17, від 18.10.2018 року по справі №818/1976/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, відхиляє доводи апеляційної скарги та зазначає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав ОСОБА_1 є саме зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Харківській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області та надання її у власність ОСОБА_1 .

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулює спірні правовідносини та дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що до відзиву на апеляційну скаргу позивачем надано наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.10.2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 .

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі №520/9442/18 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі №520/9442/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка М.І. Старосуд
Повний текст постанови складено 24.12.2019 року