Справа № 1.380.2019.005060
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005060
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Коморного О.І.

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

за участю:

прокурора Шадловська О.В.

представника позивача Смілка В.І.

представника позивача Прийма І.С.

представника відповідача Паськевич І.М.

представника третьої особи Саницький А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави, в особі його органів уповноважених здійснювати відповідні функції в спірних відносинах Міністерства оборони України, Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання протиправним та скасування рішення Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Обставини справи.

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави, в особі його органів уповноважених здійснювати відповідні функції в спірних відносинах Міністерства оборони України, Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання протиправним та скасування рішення XXV сесії VII скликання Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 11 червня 2019 № 819 «Про внесення змін у рішення виконавчого комітету № 14 від 23.05.2017 p.».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що пред`явлення заступником військового прокурора Західного регіону України даної позовної заяви в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району (далі - Яворівська КЕЧ району), як органів, уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах, викликано винятково захистом порушених інтересів держави та здійснюється відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 131-1 Конституції України, оскільки відповідно до вказаних положень Конституції та ст.ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру» однією із функцій, що покладаються на прокуратуру України, є представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Вказує, що Яворівська КЕЧ району є структурним підрозділом органу державної виконавчої влади - Міністерства оборони України. Майно Яворівської КЕЧ району є державною власністю і закріплюється за нею на праві оперативного управління. Вказує, що пунктом 3 рішення виконавчого комітету відповідача від 23 травня 2017 року № 14 передбачено, що за територією, на якій розміщені будівлі єдиного майнового комплексу військового містечка № 39 (розташовані за межами с. Дубровиця Яворівського району Львівської області), затверджено наступну назву: Львівська область, Яворівський район, Лозинська сільська рада, урочище «Майданне». З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 24 вересня 2019 року, вбачається, що за державою в особі Міністерства оборони України оформлено право власності на єдиний майновий комплекс військового містечка № 39, а саме на 10 об`єктів нерухомого майна (житловий будинок № 2, будівля гуртожитку № 1, господарські будівлі №№ 13, 16-22) за наступною адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, 19 березня 2018 року державним реєстратором Яворівської районної державної адміністрації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено інформацію про власника на вищезазначене нерухоме майно, а саме держава в особі Міністерства оборони України. Поряд з цим, однією з підстав прийняття вказаного рішення стало рішення Лозинської сільської ради від 23 травня 2017 року № 14. Таким чином вважає, що після реєстрації права власності за державою в особі Міністерства оборони України на зазначені вище об`єкти нерухомого майна, вказаний п. 3 рішення від 23 травня 2017 року № 14 вичерпав свою дію фактом виконання, а тому не може бути скасований чи зміненим відповідачем після виконання. Наголошує, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Таким чином зазначає, що оскаржуване рішення відповідача порушує інтереси держави в особі позивачів, оскільки після виконання рішення виконавчого комітету Лозинської сільської ради від 23 травня 2017 року № 14 про що описано вище, існує загроза скасування, на підставі рішення відповідача від 11 червня 2019 року № 819, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права державної власності на об`єкти нерухомості, що знаходяться в урочищі «Майданне», будинок 39 на території даного органу місцевого самоврядування.

Ухвалою суду від 08.10.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 30.10.2019 залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача.

05.11.2019 на адресу суду надійшли від позивача додаткові пояснення в яких вказав на доводи підсудності зазначених правових відносин адміністративному суду.

11.12.2019 представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, подав суду пояснення в яких зазначив, що приймаючи оскаржуване рішення №14 від 23.05.2017, Виконавчий комітет Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області перевищив свої повноваження та прийняв рішення з питання, вирішення якого не віднесено законодавством до його компетенції. Зазначає, що всупереч положенням ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскаржуване рішення прийняте за відсутності документів, що підтверджували б існування військового містечка №39, та єдиного майнового комплексу такого військового містечка, належність вказаного в оскаржуваному рішенні нерухомого майна військовому містечку №39, а також знаходження цього майна саме за адресою, що йому присвоєна. Також вказує, що територія військового містечка - частина земельної ділянки з установленими межами, на якій розміщуються фонди військового містечка, що використовується для розквартирування військових частин та розміщення військовослужбовців і працівників ЗС України (п. 1.2. Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 року №448). Враховуючи відсутність в матеріалах, що слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення, документів про установлення меж земельної ділянки військового містечка №39, а також документів про розквартирування військових частин та розміщення військовослужбовців і працівників ЗС України на цій земельній ділянці - рішення про затвердження назви та присвоєння адреси нерухомому майну військового містечка №39 - є абсолютно протиправним та не ґрунтується на законі. Крім того зазначає, що у Законі передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції і що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради. Рішення виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень (частина дев`ята статті 59, пункт 15 частини першої статті 26), можуть бути скасовані відповідною радою, Крім того вказує, що рішення Виконавчого комітету №14 від 23.05.2017 року «Про присвоєння поштової адреси нерухомому майну військового містечка розташованого за межами населених пунктів Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області», - не є актом одноразового застосування та не вичерпало свою дію. Наголошує, що оскаржуваним рішенням XXV сесії VII скликання Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 11 червня 2019 № 819 «Про внесення змін у рішення виконавчого комітету № 14 від 23.05.2017 р.», - внесено зміни у рішення Виконавчого комітету №14 від 23.05.2017 року «Про присвоєння поштової адреси нерухомому майну військового містечка розташованого за межами населених пунктів Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області», а не скасовано чи внесено зміни в своє попереднє рішення. За вказаних обставин вважає, що Лозинська сільська рада Яворівського району Львівської області, приймаючи оскаржуване рішення про внесення змін до рішення виконавчого комітету, - діяла в межах повноважень визначених Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Враховуючи неведене вважає, що позовні вимоги заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави, в особі його органів уповноважених здійснювати відповідні функції в спірних відносинах Міністерства оборони України, Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання протиправним та скасування рішення XXV сесії VII скликання Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 11 червня 2019 № 819 «Про внесення змін у рішення виконавчого комітету № 14 від 23.05.2017 р.» - не підлягають до задоволення.

11.12.2019 представник Яворівсько квартирно-експлуатаційної частини району подав суду пояснення, які зводяться до того, що ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органами місцевого самоврядування після їх виконання. Яворівською КЕЧ (району) відповідно до Рішення виконавчого комітету Лозинської сільської ради від 23 травня 2017 року № 14 « Про присвоєння адресу будівлям» оформлено право власності на єдиний майновий комплекс військового містечка № 39, а саме на 10 об`єктів нерухомого майна. Однак при скасуванні Рішення № 14 від 23.05.2017 існує загроза втрати майна, користування ним та розпорядження. Також зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

У судовому засіданні прокурор та представники позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, надали додаткові пояснення, просять позов задовольнити.

Представник відповідача та представник третьої особи на стороні відповідача проти позову заперечили повністю з підстав викладених у поясненнях, важають позовні вимоги безпідставними, просить у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі, та

Встановив:

Судом встановлено з матеріалів справи, що згідно Державного акта Б №040634 від 1980 виконавчим комітетом Яворівської районної ради народних депутатів право користування на землю (39163,82 га землі в межах згідно з планом користування) надано Янівській квартирно-експлуатаційній частині Яворівсько району Львівської області.

Постановою Верховної Ради України від 04.02.1994 № 3943-ХІІ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР» визначено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб`єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.1995 № 18 «Про визначення органів управління майна загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР» на Міністерство Оборони України покладено повноваження органу управління майном підприємств, організацій та об`єктів колишнього військового-мисливського товариства Збройних Сил СРСР.

Відповідно до архівної довідки № 179/1/4604 від 03.05.2017, судом встановлено, що Янівська квартирно-експлуатаційна частина району розформована 4 вересня 1998 року відповідно до Директиви МОУ № Д/115/1/911 від 5 березня 1998 року. Інформація щодо правонаступника не відображена. Згідно ліквідаційного акту казармено-житловий фонд, комунальні об`єкти і споруди, земельні ділянки, матеріальні засоби Старицького гарнізону передані Яворівській квартирно-експлуатаційній частині району, Кам`янко-Бузького гарнізону - передані Львівській квартирно-експлуатаційній частині району. Інші відомості стосовно користування землями і нерухомим майном, а також акти прийому-передачі вищезазначених гарнізонів в документах Янівської КЕЧ району відсутні.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 24 вересня 2019 року, встановлено, що за державою в особі Міністерства оборони України оформлено право власності на єдиний майновий комплекс військового містечка № 39, а саме на 10 об`єктів нерухомого майна (житловий будинок № 2, будівля гуртожитку № 1, господарські будівлі №№ 13, 16-22) за наступною адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-17).

23 травня 2017 року Виконавчий комітет Лозинської сільської ради прийняв рішення №14 згідно якого пунктом 3 вирішено, за територією, на якій розміщені будівлі єдиного майнового комплексу військового містечка № 39 (розташовані за межами с. Дубровиця Яворівського району Львівської області), затверджено наступну назву: Львівська область, Яворівський район, Лозинська сільська рада, урочище «Майданне» (а.с.11).

На підставі заяви від 15.04.2019 ОСОБА_1 щодо скасування рішення виконкому №14 від 23.05.20017 (а.с.13-14), винесено Рішення XXV сесії VII скликання Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 11 червня 2019 № 819 «Про внесення змін у рішення виконавчого комітету № 14 від 23.05.2017 р.», яким внесено зміни у рішення Виконавчого комітету №14 від 23.05.2017 «Про присвоєння поштової адреси нерухомому майну військового містечка розташованого за межами населених пунктів Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області», а саме - п 3 рішення вважати недійсним; п.3 додатку до рішення вважати недійсним та залишити за територією, на якій розташовані будівлі єдиного майнового комплексу військового містечка № 39 (розташованого за межами села Дубровиця) назву «Майдан» (а.с.12).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача прокурор звернувся із даним позовом до суду за захистом порушених прав та інтересів держави в особі позивачів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

На підставі ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає, згідно преамбули, Закон України Про місцеве самоврядування від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Конституцією України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (ч. 1 ст. 144).

На основі цього положення Конституції України в Законі України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що у формі рішень приймаються нормативні та інші акти.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти (Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009).

Актами нормативно-правового характеру є локальні документи, які встановлюють, змінюють чи скасовують обов`язкові для виконання на певній території правила поведінки. Такі акти не стосуються якогось одного суб`єкта правовідносин і розраховані на багаторазове застосування.

Ненормативними актами є індивідуально-правові акти, які є юридичними фактами, на підставі яких у фізичних осіб та юридичних осіб приватного права виникають, змінюються або припиняються конкретні права та обов`язки. Такі акти стосуються конкретних суб`єктів правовідносин (фізичних осіб та/чи юридичних осіб приватного права) і розраховані на одноразове застосування.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради України і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом.

Зокрема, статтею 5 Закону № 280/97-ВР визначено систему місцевого самоврядування, яка включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно із частинами першою та другою статті 11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Повноваження, сільських, селищних, міських рад визначені у статтях 25, 26 глави 1 Закону № 280/97-ВР. В свою чергу, компетенція виконавчих органів сільських, селищних, міських рад передбачена главою 2 Закону № 280/97-ВР. При цьому, повноваження виконавчих органів, зокрема, селищних рад поділяються на власні (самоврядні) та делеговані.

Отже, повноваження селищної ради та виконавчого комітету селищної ради щодо прийняття рішень з конкретних питань розмежовані, і кожен з вказаних органів в межах таких (повноважень) приймає рішення/вчиняє дії, відтак, вони є окремими суб`єктами владних повноважень, дії чи рішення, яких можуть бути оскаржені.

Закон № 280/97-ВР до повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної рад відносить, зокрема, прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами (пункт 41 частини першої статті 26 та пункт 26 частини першої статті 43).

Стаття 37 вказаного Закону закріплює такі власні (самоврядні) повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою: підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту, а також підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.

Отже, питання щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, в тому числі щодо присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна на місцевому рівні, місцевими радами, законодавцем розглядаються в рамках повноважень місцевих рад щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою.

При цьому, суд зазначає, що виконавчий комітет лише готує і вносить на розгляд ради відповідне питання щодо присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна на місцевому рівні, втім аж ніяк не вирішує його самостійно, без делегування на то відповідних повноважень органом місцевого самоврядування.

Отже, глава 2 розділу II ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Серед цього переліку відсутні такі повноваження виконавчого комітету селищної ради, як затвердження назв територіям, на яких розміщені будівлі єдиного майнового комплексу, а також присвоєння адреси нерухомому майну.

Такі повноваження відсутні, також, у Розділі XI Конституції України, який регламентує основні засади місцевого самоврядування.

Аналогічна позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року

справа №813/1600/18 адміністративне провадження №К/9901/13487/19.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення №14 від 23.05.2017 Виконавчий комітет Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області перевищив свої повноваження та прийняв рішення з питання, вирішення якого не віднесено законодавством до його компетенції.

Разом з тим, відповідно до ст. 25 та ч. 4 ст. 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради.

Відповідно до ч. 9 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 26 цього ж Закону зазначено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Згідно з п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, Справа № 1-9/2009, закріплені у статті 144 Конституції України і статті 59 Закону норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. В Законі встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради (стаття 25, частина четверта статті 59). У Законі передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції і шо раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень (частина дев`ята статті 59, пункт 15 частини першої статті 26).

На переконання суду рішення Виконавчого комітету №14 від 23.05.2017 «Про присвоєння поштової адреси нерухомому майну військового містечка розташованого за межами населених пунктів Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області», яким затверджено назву та присвоєно поштову адресу не є актом одноразового застосування та не вичерпало свою дію, оскільки і назва і поштова адреса має багаторазове застосування. Та обставина, що за новою адресою зареєстровано майно не свідчить про вичерпання дії оскаржуваного рішення виконкому, оскільки і назва і адреса підлягає застосуванню у подальшому в інших правовідносинах.

Крім того судом встановлено, що оскаржуваним рішенням XXV сесії VII скликання Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 11 червня 2019 № 819 «Про внесення змін у рішення виконавчого комітету № 14 від 23.05.2017 р.», - внесено зміни у рішення Виконавчого комітету №14 від 23.05.2017 року «Про присвоєння поштової адреси нерухомому майну військового містечка розташованого за межами населених пунктів Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області», а не скасовано чи внесено зміни в своє попереднє рішення прийняте радою.

За вказаних обставин, Лозинська сільська рада Яворівського району Львівської області, приймаючи оскаржуване рішення про внесення змін до рішення виконавчого комітету, діяла в межах повноважень визначених Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Враховуючи неведене, позовні вимоги заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави, в особі його органів уповноважених здійснювати відповідні функції в спірних відносинах Міністерства оборони України, Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання протиправним та скасування рішення XXV сесії VII скликання Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 11 червня 2019 № 819 «Про внесення змін у рішення виконавчого комітету № 14 від 23.05.2017 р.» не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідачем рішення прийнято з додержанням вимог ч.2 ст.2 КАС України, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. У задоволенні адміністративного позову Заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави, в особі його органів уповноважених здійснювати відповідні функції в спірних відносинах Міністерства оборони України, Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання протиправним та скасування рішення Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 - відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений 23.12.2019.

Суддя Коморний О.І.