Справа № 240/11378/19
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Житомир справа № 240/11378/19

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 та просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 27.02.2019 Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у виконавчому провадженні № 55462971 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області виконавчого збору у сумі 119 164,21 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 27.02.2019 року Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у виконавчому провадженні № 55463098 про стягнення ОСОБА_1 на користь Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області виконавчого збору у сумі 365,40 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.12.2014 по справі № 274/3296/13-ц зі ОСОБА_2 та з позивача як із солідарного боржника стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором за № ML-010/260/2008 від 20.05.2008, яка складається з 74 603,08 доларів США: залишок заборгованості за кредитом -72 602,91 доларів США, що станом на 17.12.2014 рік за офіційним курсом НБУ (1 долар США становить 15,78 гривні) еквівалентно 1 145 673,92 гривень; несплачені проценти за користування кредитом - 2000,17 доларів США, що станом на 17.12.2014 рік за офіційним курсом НБУ (1 долар США становить 15,78 гривень) еквівалентно 31 562,67 гривень; пеня за прострочення виконання зобов`язань - 14 405,54 гривень, а всього разом заборгованість становить 1 191 642,13 (один мільйон сто дев`яносто одна тисяча шістсот сорок дві гривень 13 копійок) гривень, та витрати по сплаті судового збору у сумі 3 654,00 гривень. На підставі вказаного рішення Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» отримало виконавчі листи та пред`явило їх до виконання до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. 05.01.2018 старшим державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дудар Нінеллю Євгеніївною було відкрито виконавче провадження № 55462971 з примусового виконання рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.12.2014 року по справі № 274/3296/13-ц про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 1 191 642,13 грн та № 55463098 про стягнення судового збору в розмірі 3 654,00 грн. 27.02.2019 ОСОБА_3 у ВП № 55462971 (про стягнення заборгованості в розмірі 1 191 642,13 грн) та № 55463098 (про стягнення судового збору), на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу у зв`язку із отриманням заяв від стягувача - ПАТ «ОТП Банк» від 18.12.2018 про повернення виконавчих документів. 27.02.2019 в межах виконавчого провадження № 55463098 та № 55462971 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 365,40 грн та в розмірі 119164,21 грн відповідно. Вважає постанови про стягнення виконавчого збору неправомірними, оскільки підставою для його стягнення з боржника є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Проте, відповідачем не було фактично стягнуто із позивача на користь ПАТ «ОТП Банк» присуджених сум за виконавчими листами про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1 191 642,13 грн, та в розмірі 3654 грн. Натомість, боржником добровільно погашено заборгованість по кредитному договору 18.12.2018, що підтверджується листом банку про відсутність майнових претензій.

Ухвалою суду від 20.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 28.11.2019.

28.11.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними, оскільки: рішення суду було виконано позивачем після відкриття виконавчого провадження; згідно ст.27 закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів, а не від фактично стягнутої суми, про що зазначає ОСОБА_1

28.11.2019 в судовому засіданні судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У період із 11.12.2019 по 25.12.2019 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 17.12.2014 рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 274/3296/13-ц, яке набрало законної сили 29.09.2016:

- стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як із солідарного боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором за № ML-010/260/2008 від 20.05.2008 року, яка складається з 74 603,08 доларів США: залишок заборгованості за кредитом -72 602,91 доларів США, що станом на 17.12.2014 рік за офіційним курсом НБУ (1 долар США становить 15,78 гривні) еквівалентно 1 145 673,92 гривень; несплачені проценти за користування кредитом - 2 000,17 доларів США, що станом на 17.12.2014 рік за офіційним курсом НБУ (1 долар США становить 15,78 гривень) еквівалентно 31 562,67 гривень; пеня за прострочення виконання зобов`язань - 14 405,54 гривень, а всього разом заборгованість становить 1 191 642,13 (один мільйон сто дев`яносто одна тисяча шістсот сорок дві гривень 13 копійок) гривень;

- стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн.

26.10.2016 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області на виконання рішення суду від 17.12.2014 видано виконавчі листи в справі № 274/3296/13-ц.

15.12.2017 ПАТ «ОТП Банк» звернулось до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявами про примусове виконання рішення суду від 17.12.2014 в справі № 274/3296/13-ц.

05.01.2018 старшим державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дудар Нінеллю Євгеніївною прийнято:

- постанову ВП № 55462971 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 274/3296/13-ц від 26.10.2016 про стягнення боргу в сумі 1191642,13 грн, в якій пунктом 3 постановлено стягнути з боржника ( ОСОБА_1 ) виконавчий збір у розмірі 119164,21 грн;

- постанову ВП № 55463098 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 274/3296/13-ц від 26.10.2016 про стягнення 3654 грн, в якій пунктом 3 постановлено стягнути з боржника ( ОСОБА_1 ) виконавчий збір у розмірі 365,40 грн.

Під час примусового виконання рішення суду, в межах ВП № 55462971 старшим державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дудар Н.Є. постановою від 05.01.2018 накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 .

Постановою від 05.01.2018 виконавчі провадження № 55462971 та № 55463098 об`єднані у зведене за № 55482037.

18.12.2018 між ОСОБА_2 та АТ «ОТП Банк» укладено договір про внесення змін та доповнень № 3 (про прощення боргу) до кредитного договору № ML-010/260/2008 від 20.05.2008, пунктом 2.2 якого передбачено, що за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та погашення боргових зобов`язань в сумі 557721,64 грн, позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання за кредитним договором перед банком в повному обсязі і банк здійснює анулювання (прощення) основної суми боргу в розмірі 2135875,89 грн.

Листом від 18.12.2018 № ВОО-12-4-10-73-5-5/734 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність майнових претензій та вимог до останнього по договору поруки до кредитного договору № ML-010/260/2008 від 20.05.2008.

22.12.2018 АТ «ОТП Банк» (вих.від 18.12.2018) звернулось до відповідача із заявами №ВОО-12-4-10/363 та №ВОО-12-4-10/364 про повернення виконавчих документів № 274/3296/13-ц від 26.10.2016 стягувачу без подальшого виконання.

На підставі вказаних заяв та керуючись п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі листи № 274/3296/13-ц від 26.10.2016 повернуто стягувачу АТ «ОТП Банк» постановами від 27.02.2019. Також в них зазначено про винесення в окремі провадження постанов про стягнення виконавчого збору.

27.02.2019 винесено у ВП № 55462971 постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 119164,21 грн та у ВП № 55463098 постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 365,40 грн.

11.03.2019 старшим державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дудар Н.Є. відкрито виконавчі провадження № 58572020 та № 58568825 з виконання постанов від 27.02.2019 № 55462971 та № 55463098 відповідно.

Не погоджуючись із постановами про стягнення виконавчого збору від 27.02.2019 у ВП № 55462971 та ВП № 55463098, позивач звернуся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, слід вказати наступне.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження" (далі - Закон, в редакції станом на виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами п.1 ч.1 ст.26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 4 статті 27 Закону встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Згідно ч.5,ч.7 та ч.9 ст.27 Закону, виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем;

- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом;

- у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню;

- у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Жодної з наведених підстав, за існування яких виконавчий збір не стягується, у цих спірних правовідносинах не встановлено.

Що ж до посилання позивача на добровільне погашення кредитної заборгованості згідно рішення суду № 274/3296/13-ц, на виконання якого було видано виконавчі листи від 26.10.2016 та відкрито 05.01.2018 ВП № 55462971 та ВП № 55463098, то необхідно звернути увагу на те, що лист стягувача АТ «ОТП Банк»№ ВОО-12-4-10-73-5-5/734 про відсутність майнових претензій до ОСОБА_1 датований 18.12.2018, тобто майже через рік після відкриття виконавчих проваджень. До того ж, виконавчі провадження, у яких боржником є позивач, не були закінчені на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Отже, наведені аргументи позивача є необґрунтованими.

Суд зазначає, що приписи ст.27 Закону свідчать про те, що стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу. При цьому, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

Таким чином, факт початку процедури примусового виконання рішення - відкриття виконавчого провадження є достатньою підставою для подальшого стягнення з боржника виконавчого збору.

Як вбачається із матеріалів виконавчих проваджень, старшим державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дудар Н.Є. було розпочато примусове виконання рішення суду 05.01.2018 та в межах виконавчих проваджень вчинено відповідні дії з метою стягнення боргу та судового збору з ОСОБА_1 , зокрема арештовано майно боржника, направлено запити з метою виявлення наявного майна, тощо.

У відповідності до частини 2 статті 27 Закону, в редакції станом на 05.01.2019 та на 27.02.2019, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже визначальною є сума, що підлягає примусовому стягненню, а не сума, що фактично стягнута державним виконавцем у виконавчому провадженні.

Тобто, твердження позивача про те, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, є помилковими та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Частиною 3 статті 40 Закону встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, ч.3 ст.40 Закону є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору.

Як вже зазначалось судом, відповідачем повернуто виконавчі листи № 274/3296/13-ц від 26.10.2016 стягувачу АТ «ОТП Банк» на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Під час примусового виконання рішення суду старшим державним виконавцем виконавчий збір в сумі 119164,21 грн та в сумі 365,40 грн зі ОСОБА_1 не було стягнуто, тому винесено постанови про стягнення виконавчого збору від 27.02.2019 ВП№ 55462971 та ВП № 55463098.

Відтак, приймаючи спірні постанови, відповідач діяв у межах повноважень, визначених ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

З врахуванням вищенаведеного та: відсутності факту виконання позивачем рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та у зв`язку із цим закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону; помилковості висновку позивача про те, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі від суми, що фактично стягнута; вчиненням державним виконавцем дій з примусового виконання виконавчих листів в межах відкритих виконавчих проваджень № 55462971 та ВП № 55463098 (зведеного № 55482037), - суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови від 27.02.2019 у виконавчому провадженні № 55462971 про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 119 164,21 грн та постанови від 27.02.2019 у виконавчому провадженні № 55463098 про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 365,40 грн.

Суд не бере до уваги посилання позивача, що наведені постанови є неправомірними з огляду на те, що, відкриваючи 11.03.2019 провадження з примусового стягнення сум виконавчого збору, підставою для такого стягнення державний виконавець вказав не постанови про стягнення виконавчого збору, а постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2019 не є предметом спору у цій справі.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (вул. Європейська, 128, Бердичів, Житомирська область, 13306, ) про визнання протиправними та скасування постанов, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г.В. Чернова