Справа № 240/10867/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Північного регіонального управління прикордонної служби України військова частина НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача зарахувати початок його перебування на військовій службі у Збройних Силах України з 13.08.1996.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, на те, що відповідачем при розрахунку вислуги років військової служби не враховано період навчання у військовому ліцеї з 13.08.1996 по 11.06.1999, що в подальшому негативно вплинуло на розмір його грошового забезпечення, так, як отримує надбавку за вислугу років меншу ніж передбачено та зобов`язаний проходити військову службу більш тривалий термін для отримання права виходу на пенсію.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву.
Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено зі змісту біографічної довідки ОСОБА_1 з 19.07.1999 по даний час проходить військову службу в Збройних Силах України (а.с.17).
Зі змісту архівної довідки встановлено, що у 1996 році був виданий наказ №86 від 13.08.1996 "Про зарахування кандидатів ліцеїстами 1 курсу Київського військового ліцею", серед яких, за порядковим номером 52 був зарахований ОСОБА_1 . В подальшому 11.06.1999 ОСОБА_1 видано атестат про загальну середню освіту та вручено нагрудний знак про закінчення Київського військового ліцею (а.с.20).
Вказаний факт підтверджується копією атестату №144946 про закінчення ОСОБА_1 у 1996 році Київського військового ліцею імені Івана Богуна (а.с.19).
Зі змісту долучених доказів встановлено, що позивач з метою зарахування до вислуги років періоду навчання в Київському військовому ліцеї звертався до відповідача з рапортом.
Листом від 08.08.2019 №30/5968 позивачу відмовлено у зарахуванні зазначеного періоду до вислуги років у зв`язку з тим, що статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ встановлено вичерпний перелік видів військової служби, який такого виду військової служби, як навчання у ліцеях (з посиленою військово-фізичною підготовкою) не містить. На час звернення із вимогою про зарахування до вислуги років періоду навчання в ліцеї, ст.24 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" в редакції, яка визначала, що початком перебування на військовій службі є день прибуття на навчання до військово- навчального закладу (військового ліцею), вже не діє. Вищевказаними нормами не передбачено одночасне проведення до призивної підготовки та проходження військової служби, через що навчання у військовому ліцеї не може вважатися проходженням військової служби (а.с.11-14).
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить із наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Загальні засади проходження в Україні військової служби та правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначають Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба - є почесним обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України.
Згідно зі ст.24 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" (в редакції від 25.03.1992) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
При цьому, у ст.2 Закону № 2232-XII встановлено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.
Водночас, такого виду як навчання у військових ліцеях вказаний перелік не містить.
За приписами ч.1 ст.25 Закону (в редакції на час навчання позивача) громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №2232-XII громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, можуть проходити попередню підготовку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, навчальних закладах громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.
Аналіз вказаної норми Закону свідчить, що навчання у військовому ліцеї є лише підготовкою до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів.
Так, відповідно до положень Закону України "Про загальну середню освіту" від 13.05.1999 № 651-XIV, ліцей - навчальний заклад III ступеня з профільним навчанням та допрофесійною підготовкою (може надавати освітні послуги II ступеня, починаючи з 8 класу).
Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 490 були створені вищи військові навчальні заклади. Пунктом 2 цієї постанови визначено, що Київський військовий ліцей імені Івана Богуна створено на базі Київського суворовського військового училища з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
З вищевказаного слідує, що період навчання позивача з 13.08.1996 по 11.06.1999 у Київському військовому ліцеї є лише підготовкою останнього до вступу на навчання у військовому навчальному закладі і не може вважатися безпосередньо військовою службою. Про вказане свідчить також виданий позивачу за результатами навчання атестат про повну загальну середню освіту.
Крім того, за змістом Закону №2232-ХІІ, необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку.
Так, за правилами ст.15 ч.1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" (у редакції на час навчання) для статусу військовослужбовця необхідно досягнення 18-річного віку.
Крім того, за правилами ст.20 цього Закону на військову службу у добровільному порядку приймаються особи, які відповідають вимогам військової служби, зокрема: громадяни віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання вчитися у військово-навчальних закладах, - на військову службу курсантів військово-навчальних закладів; курсанти військово-навчальних закладів і офіцери запасу - на військову службу офіцерського складу.
В той же час, як вбачається із матеріалів справи, позивачу станом на момент його зарахування до військового ліцею було лише 14 років, тобто він був неповнолітньою особою, яка в силу Закону не могла бути призваною на військову службу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ліцей, у якому навчався позивач не є військовим навчальним закладом у розумінні Закону №2232-ХІІ, а тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання у такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у ст.2 цього Закону.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.12.2019 у справі №818/1880/18.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, відмова відповідача, щодо зарахування позивачу до загального строку військової служби навчання у Київському військовому ліцеї ім.Івана Богуна визнається судом обґрунтованою, у зв`язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_2 ) відмовити за безпідставністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва