Справа № 524/39/15-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 р.Справа № 524/39/15-а

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.02.2015, головуючий суддя І інстанції: Предоляк О.С., м. Кременчук Полтавської області, повний текст складено 25.02.15 по справі № 524/39/15-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука, в якому просив визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в частині невиплати грошової втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань) за 2010, 2011, 2012, 2013 роки; стягнути з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на користь позивача грошову компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань) за 2010, 2011, 2012, 2013 роки в сумі 897, 55 грн.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кремечука Полтавської області від 25.02.2015 в позові відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції не правильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 34 Закону України "Про оплату праці", ст.1, ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", постанови КМУ від 21.02.2001 №159. Вважає, що Виконавчий комітет Автозаводської районної ради міста Кременчука не виплативши самостійно йому суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань) за 2010, 2011, 2012, 2013 роки допустив протиправну бездіяльність, а тому остання підлягала стягненню на його користь в судовому порядку, що було повністю проігноровано судом першої інстанції.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 07.12.2010 по 27.09.2012 та з 02.01.2013 по 31.07.2013 рік працював у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради міста Кременчука на посаді начальника юридичної служби. 31.07.2013 позивач звільнився з посади.

Вважаючи, що під час розрахунку виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань була здійснена не в повному розмірі, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2013 встановлено, що виплата матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем мала обов`язковий характер та повинна була проводитися у розмірі середньомісячної заробітної плати, у зв`язку з цим зобов`язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука обрахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати за 2013, з урахуванням виплаченої суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2013.

На виконання вказаного судового рішення відповідач 26.02.2014 нарахував та виплатив позивачу 1489, 82 грн.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.03.2014 зобов`язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити на підставі раніше поданої заяви 20.06.2012 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати.

На виконання вказаного судового рішення відповідач нарахував 1586,83 грн, які виплачені 13.07.2017 згідно платіжного доручення № 36 від 12.07.2017.

Постановою Автозаводського районного суду м Кременчука від 21.02.2014 зобов`язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука обчислити та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати за 2011, з урахуванням виплаченої суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2011 рік.

На виконання вказаного судового рішення відповідач 04.06.2014 нарахував та виплатив позивачу 2107, 41 грн.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.03.2014 зобов`язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати за 2010 рік.

На виконання вказаного судового рішення відповідач 04.06.2014 нарахував та виплатив позивачу 1417, 17 грн.

Підставою для звернення позивача до суду слугувало те, що відповідач не виплатив компенсацію у тому ж місяці, у якому здійснювались виплати заборгованості за відповідний місяць, а саме:

- 26.02.2014 року - 1489 грн. 82 коп. недоплаченої заробітної плати у формі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік, період компенсації - з серпня 2013 року по січень 2014 року включно у сумі 8 грн. 93 коп.;

- 04.06.2014 року - 2107 грн. 41 коп. недоплаченої заробітної плати у формі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2011 рік, період компенсації - з січня 2012 року по травень 2014 року включно у сумі 227 грн. 60 коп.;

- 04.06.2014 року - 1417 грн. 77 коп. невиплаченої заробітної плати у формі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік, період компенсації - з січня 2011 року по травень 2014 року включно у сумі 224 грн. 01 коп.

Також позивачем самостійно визначено період сплати компенсації в частині нарахування та виплати 2435, 97 грн невиплаченої заробітної плати у формі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2012 рік, за період з часу невиплати з червня 2012 по листопад 2014 - 437 грн 01 коп.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати на час звернення позивача до суду не була нарахована, тому відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації.

За результатами розгляду апеляційної скарги позивача, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015 постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 13.02.2019 замінено відповідача у справі - Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука, на його правонаступника - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Постановою Верховного Суду від 13.05.2019 рішення суду апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зауважив, що під час апеляційного перегляду справи суд, не встановивши факт виплати заробітної плати у формі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2012 рік, дійшов передчасного висновку про необхідність виплати позивачу компенсації втрат частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати за весь період 2010-2013.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 з урахуванням скасування реєстраційної дії припинення юридичної особи в результаті ліквідації виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 по справі № 440/4412/18 замінено відповідача у справі Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області на його правонаступника - Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчук Полтавської області.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 зобов`язано Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області надати інформацію про факт виплати ОСОБА_1 заробітної плати у формі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2012 рік на підставі раніше поданої ним заяви від 20.06.2012 на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.02.2014 у справі № 524/7042/13-а.

На виконання ухвали суду про витребування доказів до суду апеляційної інстанції від ліквідатора з припинення діяльності Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області Бончака С.А. надійшли документи: копія платіжного доручення № 36 від 12.07.2017 про сплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально -побутових питань в сумі на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.02.2014 у справі № 524/7042/13-а з відміткою банка про проведення платежу -13.07.2017.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, враховуючи висновки і мотиви, з яких скасована постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015, дійшла висновку про скасування постанови суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Питання проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати регулювалося ст. 34 Закону України "Про оплату праці", Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком N 159 (зі змінами і доповненнями від 9 серпня 2001 року та 31 березня 2003 року).

Дія зазначених нормативних актів поширювалася на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовувалася у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосувалася усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Строки виплати заробітної плати, соціальних виплат регулюються, зокрема ст. 115 КЗпП України. Системний аналіз ст. 34 Закону України "Про оплату праці", положень ст. 115 КЗпП України та Порядку № 159 дає підстави для висновку, що основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення.

Згідно із пп. 5,7 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Враховуючи встановлені обставини порушення строків виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010-2014 роки, що підтверджуються судовими рішеннями, які наявні в матеріалах справи, факт виплати сум заборгованості без проведення відповідного нарахування компенсації, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати нарахованого на виконання рішення суду доходу (матеріальної допомоги) відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку № 159. Така компенсація повинна нараховуватися в день виплати заборгованості за весь період, починаючи з першого дня, коли позивач мав право на її нарахування та фактичне отримання.

Суд апеляційної інстанції установив, що виконавчим комітетом Автозаводської районної ради міста Кременчука в порушення приписів Закону України "Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" не було здійснено виплату суми компенсації втрат частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), а саме:

- 04.06.2014 - 1417 грн. 77 коп. невиплаченої заробітної плати у формі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік. Отже, період компенсації - з 01 січня 2011 року (оскільки в 2010 році ОСОБА_1 заяву про отримання допомоги не подавав, 01.01.2011 - перший день коли позивач отримав право на отримання компенсації за попередній рік) по 04.06.2014;

- 04.06.2014 - 2107 грн. 41 коп. недоплаченої заробітної плати у формі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2011 рік. Отже, період компенсації - з 01 січня 2012 року (оскільки в 2011 році ОСОБА_1 заяву про отримання допомоги не подавав, 01.01.2012 - перший день коли позивач отримав право на отримання компенсації за попередній рік) по 04.06.2014;

- 13.07.2017 - 1586 грн 83 коп. невиплаченої заробітної плати у формі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2012 рік. Отже, період компенсації - з 01 липня 2012 року (оскільки заява про виплату матеріальної допомоги подана в червні 2013 року, 01.07.2013 - перший день коли позивач мав право на її виплату згідно його заяви) по 13.07.2017;

- 26.02.2014 - 1489 грн. 82 коп. недоплаченої заробітної плати у формі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік. Отже, період компенсації - з 01 серпня 2013 року (оскільки заява про виплату матеріальної допомоги подана в липні 2013 року, 01.08.2013 - перший день коли позивач мав право на її виплату згідно його заяви) по 26.02.2014

Колегія суддів звертає увагу на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 вказує на необхідність нарахування компенсації на невиплачену суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2012 рік в сумі 2435,97 грн із посиланням на розрахунок суми стягнення згідно відкритого виконавчого провадження ВП № 42883480 від 10.04.2014.

Водночас матеріалами справи підтверджено, що на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.02.2014 у справі № 524/7042/13-а з відміткою банка про проведення платежу -13.07.2017 відповідачем було сплачено 1586 грн 83 коп. Отже, враховуючи надані відповідачем докази та відсутність заперечень з боку позивача (ненадання позивачем доказів, що свідчать про те, що сума заборгованості на виконання рішення суду сплачена в іншому розмірі), колегія суддів зазначає, що невиплата матеріальної заборгованості в сумі 1586 грн 83 коп за період з 01.08.2012 по 13.07.2017 є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходів громадян за цей період.

За таких обставин, колегія суддів уважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації, адже такий висновок суперечить приписам Закону №2050-III та Порядку №159, відповідно до яких основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Враховуючи викладене, в контексті розгляду цієї справи наявні підстави для нарахування та виплати компенсації відповідно до Закону №2050-III та Порядку №159.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 897, 55 грн, обрав не правильний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення розрахунку та нарахування коштів замість органу, на який покладено такі повноваження.

Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно із пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Отже, позовна вимога про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії за спірні періоди підлягає частковому задоволенню, оскільки приписи ст. ст. 115 КЗпП України застосовуються з урахуванням норм ст.3 Закону №2050-ІІІ, згідно якої сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), а тому захист такого порушеного права полягає у зобов`язанні відповідача вчинити кореспондуючі цьому праву дії.

За таких обставин суд апеляційної інстанції задовольняє позовні вимоги позивача та вважає за необхідне і достатнє, з метою захисту порушених прав позивача, визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої заробітної плати та зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань) відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за 2010 рік за період з 01.01.2011 по 04.06.2014, за 2011 рік за період з 01.01.2012 по 04.06.2014, за 2012 рік за період з 01.07.2012 по 13.07.2017, за 2013 рік за період з 01.08.2013 по 26.02.2014 у розмірі, обчисленому за методикою, встановленою ст. 3 Закону № 2050-ІІІ та Порядку №159.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування рішення або ухвали суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи ст. 3 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової про задоволення позову з урахуванням іншого способу захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.02.2015 по справі № 524/39/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області в частині невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань) за 2010, 2011, 2012, 2013 роки.

Зобов`язати Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати (матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань) відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за 2010 рік за період з 01.01.2011 по 04.06.2014, за 2011 рік за період з 01.01.2012 по 04.06.2014, за 2012 рік за період з 01.07.2012 по 13.07.2017, за 2013 рік за період з 01.08.2013 по 26.02.2014.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 23.12.2019.