Справа № 0840/3764/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3764/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 р. (суддя Батрак І.В.) в адміністративній справі № 0840/3764/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів в сумі 85 000,00 грн. по рахунку НОМЕР_1 ; зобов`язати відповідача включити інформацію про позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до цього Фонду додаткову інформацію про позивача, яка має право на відшкодування коштів в розмірі 85 000,00 грн. по поточному рахунку НОМЕР_1 , для внесення даних щодо неї до Загального Реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимогОСОБА_1 вказувала на те, що вона є клієнтом банку ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору банківського рахунку від 17.09.2014. У зв`язку з початком процедури ліквідації банку звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» з вимогою про включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак, відповідачем не вчинено жодних дій щодо включення її до переліку вкладників.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Банк «Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів в сумі 85 689,74 грн. по рахунку № НОМЕР_1 , а також зобов`язав Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Банк «Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича включити інформацію про ОСОБА_1 до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до цього Фонду додаткову інформацію про позивача, яка має право на відшкодування коштів в розмірі 85 689,74 грн. по поточному рахунку № НОМЕР_1 , для внесення даних щодо неї до Загального Реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Скаржник стверджує про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що кошти, які надійшли від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача, є вкладом; висновок суду про відсутність доказів на підтвердження нікчемності переказів коштів на рахунок позивача не відповідає обставинам справи; судом невірно застосовано нормативно-правові акти.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2019 р. відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2019 р. апеляційне провадження закрито.

Постановою Верховного Суду від 22 серпня 2019 р. ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2019 р. скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 р. адміністративна справа прийнята до свого провадження колегією суддів, визначеною відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 вересня 2014 р. між ОСОБА_1 (Клієнт) та ПАТ «Банк Михайлівський» (банк) укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-015-000000217, за умовами якого банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку. В подальшому, між позивачем (сторона-1) та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (сторона-2) укладено договір №980-015-000218205 від 08.04.2016, за умовами якого сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти врозмірі 85 000,00 грн., порядку та на строк 185 днів, які передбачені цім Договором, а сторона-2 зобов`язується повернути кошти строні-1 та виплачувати проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором на рахунок № НОМЕР_1 . Згідно із квитанцією №QS945801 від 08.04.2016 позивач перерахував на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошові кошти у сумі 85 000,00 грн. з призначенням платежу «Переказ коштів згідно Договору №980-015-000218205 від 08/04/2016». ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання умов договору, укладеного з позивачем, 19 травня 2016 р. на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 з рахунка № НОМЕР_2 надійшли кошти в розмірі 85 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000218205 від 08.04.2016» та в розмірі 689,74 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000218205 від 08.04.2016».

23 травня 2016 р. постановою Правління Національного банку України №14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 р. №14 «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчю дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 р. №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 р. до 22 червня 2016 р. 13 червня 2016 р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації а ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 р. до 22 липня 2016 р. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнка Ю.П. Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 червня 2016 р. №42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними викладені в акті №2 комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн., у відповідності до положень п.п.7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №991 від 13 червня 2016 р. строк здійснення тимчасової адміністрації було продовжено з 23 червня 2016 р. до 22 липня 2016 р. включно. Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016 р., згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 р. по 12 липня 2018 р. включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13 липня 2016 р. у по 12 липня 2018 р. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 р. змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 р. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24.01.2017 делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду: Гриценку В.В. з 25 січня 2017 р. визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Волкову О.Ю. з 25 січня 2017 р. визначені пунктами 4,5,6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою щодо включення її до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування гарантованої суми за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте згідно із відповіді відповідача від 06.07.2017 №ЗГ/21543 ОСОБА_1 повідомлено, що договір №980-015-000218205 від 08.04.2016 укладено позивачем безпосередньо з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного, отже вказаний договір не відповідає вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» за своїм суб`єктним складом, а тому відсутні правові підстави для включення інформації про позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення інформації про рахунок позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами. Суд також встановив, щозагальна сума депозитів позивача становить 171 809,12 грн., відповідачем включено ОСОБА_1 до Загального реєстру та відправлено грошові кошти у загальному розмірі 86 119,19 грн., таким чином, на даний час рахунок позивача заблоковано на суму 85 689,74 грн., про даний факт також зазначено також у відзиві відповідача. Таким чином, з метою захисту прав, свобод, інтересів людини суд задовольнив позовні вимоги з врахуванням кількісного виразу відшкодованої суми у розмірі 85 689,74 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452-VI від 23.02.2012 року (Закон № 4452-VI), в редакції на час укладання Договору банківського рахунку, визначав вклад як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону 4452-VI), вкладника - як фізичну особу (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч.1 ст. 2 Закону 4452-VI).

Таким чином, позивач, уклавши договір банківського рахунку (депозиту), набув статус вкладника ПАТ "Банк Михайлівський" в розумінні статті 2 Закону 4452-VI.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено договір №980-015-000218205, за умовами якого позивач передав ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у власність грошові кошти в розмірі 85000,00 грн., а ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору). Відповідно до п.1.2 договору ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" приймає у власність кошти на наступних умовах: сума коштів - 85000,00 грн.; строк користування коштами - днів; розмір процентів за користування коштами - ставка: 27 % річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів - щомісячно, щомісячно; ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок в ПАТ "Банк Михайлівський".

Скаржник стверджує, що суми, які були повернуті від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача, не є вкладом у розумінні п. 3 та п. 4 статті 2 Закону № 4452-VI, оскільки кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позивача, як позикодавця. На думку відповідача, такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський" не мають відношення до вкладу.

Колегія суддів вважає такі доводи неспроможними, оскільки 19.05.2016 відбулось повернення коштів позивача на його поточний рахунок ПАТ «Банк Михайлівський», докази того, що зазначені кошти не є вкладом відсутні. Позивач за умовами договору, укладеному з ПАТ "Банк Михайлівський" мав право розпоряджатися належними йому коштами без обмежень.

Статтею 38 цього Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Жодна з наведених Законом № 4452-VI підстав, за наявності яких договір, який був укладений між позивачем та Банком, міг би бути визнаний нікчемним, скаржником не зазначена. Крім того, нікчемність договорів, укладених між Банком та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", не свідчить про нікчемність договору банківського рахунку з позивачем, оскільки документи, які свідчать про пов`язаність цих угод або проведення банківських операцій (перерахування грошових коштів з рахунку/на рахунок позивача) на виконання договорів між Банком та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", суду не надано.

Відтак, висновок суду першої інстанції про протиправну бездіяльність відповідача відповідає обставинам справи та ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Статтею 27 Закону № 4452 (в редакції Закону № 629-VIII від 16.07.2015 року) встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України". Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Отже, Законом № 4452-VI визначені повноваження Уповноваженої особи Фонду по складанню переліку рахунків вкладників та визначенню розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, оскаржена постанова суду першої інстанції скасуванню не підлягає. Апеляційна скарга має бути залишена без задоволення у зв`язку з тим, що наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження при її розгляді.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський"- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду відвід 20 листопада 2018 р. в адміністративній справі № 0840/3764/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 10 грудня 2019 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Т.С. Прокопчук