Справа № 620/3130/19
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року Чернігів Справа № 620/3130/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ткаченко О.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з позовом до Міністерство оборони України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оформлене пунктом 3 протоколу № 41 від 05.04.2019;

- зобов`язати Міністерство оборони України у 30-денний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей з урахуванням їх права на отримання одноразової грошової допомоги, як членів сім`ї померлого ветерана війни ОСОБА_4 у розмірі 750 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року;

- надіслати вказане рішення Чернігівському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки для видання наказу про виплату такої грошової допомоги ОСОБА_1 , неповнолітнім ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона звернулась із заявою до військового комісара Чернігівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка, солдата ОСОБА_4 . Захворювання і причина смерті пов`язана із захистом Батьківщини. 05.04.2019 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке викладене у п.3 витягу з протоколу №41, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги дружині та двом донькам померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Причиною відмови зазначено, що на день смерті він не був військовослужбовцем. Вважає, що оспорюване рішення є протиправним та таким, що прийнято необґрунтовано (тобто без врахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій) та без наявності відповідних правових підстав.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє вимог щодо предмету позову на стороні відповідача - Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Відповідач подав відзив, в кому проти задоволення позовних вимог заперечив та заначив, що на день смерті ОСОБА_4 не був військовослужбовцем. У редакції, чинній на час смерті військовослужбовця, ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби. Виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України від 10.09.2018 «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 13.10.2018. Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії у часі, тому виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби, здійснюється у випадках, що настали з 13.10.2018.

Третя особа

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28.07.2016 чоловік позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира 134 окремого батальйону охорони та обслуговування про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах солдатського, сержантського, старшинського складу. Відповідно до п.3 контракту, контракт укладений на строк 3 роки (а.с.21-24).

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено 28.04.007, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 28.04.017 відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, серія НОМЕР_1 (а.с.25).

Від шлюбу позивач та її померлий чоловік мають двох дітей - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції) (а.с.26, 27).

ОСОБА_4 мав військове звання солдат та приймав участь у проведенні антитерористичної операції:

- з 19.08.2016 по 06.11.2016, про що свідчить копія витягу з наказу командира оперативно-тактичного угрупування «Маріуполь» (по стройовій частині) від 19.08.2016 №231 та копія витягу з наказу командира оперативно-тактичного угрупування «Маріуполь» (по стройовій частині) від 06.11.2016 №310 (а.с.28, 29);

- з 05.02.2017 по 09.05.2017, про що свідчить копія витягу з наказу командира оперативно-тактичного угрупування «Маріуполь» (по стройовій частині) від 05.02.2017 №36 та копія витягу з наказу командира оперативно-тактичного угрупування «Маріуполь» (по стройовій частині) від 09.05.2017 №129 (а.с.30, 31);

- з 15.08.2017 по 14.11.2017, про що свідчить копія витягу з наказу командира оперативно-тактичного угрупування «Маріуполь» (по стройовій частині) від 08.09.2017 №251 та копія витягу з наказу командира оперативно-тактичного угрупування «Маріуполь» (по стройовій частині) від 14.11.2017 №318 (а.с.32, 33).

Також, безпосередня участь солдата ОСОБА_4 у проведенні антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України підтверджується довідкою військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 18.05.2017 №1993 та довідкою військової частини НОМЕР_5 від 28.11.2017 №2194 (а.с.34, 35).

ОСОБА_4 мав статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_6 , видане 15.02.2017 (а.с.36).

Після безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції у ОСОБА_4 погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він неодноразово звертався за медичною допомогою. Зокрема, 11.06.2018 ОСОБА_4 лікарем-невропатологом за місцем проживання було діагностовано змішану енцефалопатію, посттравматичний стресовий розлад, астено-невротичний синдром, про що зазначено в медичній картці амбулаторного хворого (а.с.37-38).

Наказом командира 134 окремого батальйону охорони та обслуговування (по особовому складу) від 27.06.2018 №32-РС відповідно до частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» пункту «е» через службову невідповідність солдата ОСОБА_4 , кулеметника відділення охорони взводу охорони роти охорони, звільнено з військової служби у запас (а.с.39).

Наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 04.07.2018 №138 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 , кулеметника 1 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони з 04.07.2018 виключено зі списків особового складу, з усіх видів забезпечення частини, а з продовольчого забезпечення (обід) при військовій частині НОМЕР_7 з 05.07.2018 та направлено для зарахування на військовий облік до Чернігівського ОМВК (а.с.40).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 20.07.2018 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.41).

Відповідно до висновку експерта №709 від 17.07.2019, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова Самусь Л.В. за клопотанням слідчого Чернігівського ВП ГУНП у Чернігівській області Стельмаха І.О., ЄРДР № 0005342 смерть ОСОБА_4 настала внаслідок набряку головного мозку внаслідок енцефалопатії неясного генезу. Етанол та наркотичні речовини не виявлені (а.с.42-47).

Центральною військово-лікарською комісією (протокол №4 від 02.01.2019) встановлено, що захворювання солдата запасу ОСОБА_4 , 1981 року народження: набряк головного мозку, енцефалопатія, яке і стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №788 від 18.07.2018, видане комунальним закладом «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , виданим 20.07.2018 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - захворювання і причина смерті, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.48).

12.02.2019 позивач звернулась до військового комісару Чернігівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка солдата ОСОБА_4 . До заяви відповідно до п.10 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, що призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2013 №975 були додані: копія паспорту; копія ідентифікаційного коду; копія свідоцтва про смерть копія свідоцтва про одруження; копія свідоцтв про народження дітей; копія посвідчення учасника бойових дій; копія наказу про звільнення; копія витягу з танопосви ЦВЛК; копія лікарського свідоцтва про смерть; копія висновку судово-медичного експерта; довідка про склад сім`ї; копія банківських реквізитів; копія свідоцтв про смерть батьків (а.с.49).

Відповідно до листа Чернігівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.02.2019 №399 заява разом із доданими документами направлена до військового комісару Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. В подальшому необхідний пакет документів для прийняття рішення направлено до Міністерства оборони України.

05.04.2019 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке викладене у п.3 витягу з протоколу №41 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги дружині та двом донькам померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Причиною відмови зазначено, що на день смерті він не був військовослужбовцем. У витягу з протоколу було зазначено, що у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця, ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби. Виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України від 10.09.2018 «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 13.10.2018. Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії у часі, тому виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби, здійснюється у випадках, що настали з 13.10.2018 (а.с.52).

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Приписами частини 1 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. (ч.6 ст.16-3 Закону №2011).

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. (ч.8 ст.16-3 Закону №2011).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), чинність цього закону поширюється на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №4 від 02.01.2019 містить висновок, що захворювання і причина смерті ОСОБА_4 , пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.48).

Суд зауважує, що з врахуванням викладених вище правових норм, застосування ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» слід пов`язувати не з фактом звільнення з військової служби ОСОБА_4 , а з фактом його захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від наявності статусу військовослужбовця на день смерті.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 06.02.2018 у справах №372/1258/16-а, провадження №К/9901/6800/18, №372/1258/16-а, провадження №К/9901/6800/18, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом у спірних правовідносинах.

За таких обставин суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги дружині померлого ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що захворювання і причини смерті ОСОБА_4 пов`язані із захистом Батьківщини та отримані ним під час проходження військової служби, а відтак спірне рішення є протиправним.

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, документи розглянуто та прийнято протокол № 41 від 05.04.2019, який затверджений Міністром оборони України 08.04.2019, відповідно до якого позивачу відмовлено у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що смерть чоловіка ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52).

Відповідач відмовив у призначенні допомоги у зв`язку з тим, що на час смерті ОСОБА_4 стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. (ч.9 ст.16-3 Закону №2011).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975).

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно з пунктом 4 Порядку №975 (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Згідно пункту 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Відповідно до ст.16-4 Закону №2011, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Про наявність визначених ст.16-4 Закону №2011 обставин відповідач не вказує.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування п. 3 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, від 05.04.2019 № 41, в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю чоловіка-військовослужбовця в запасі ОСОБА_4 , що сталося внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерство оборони України у 30-денний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей з урахуванням їх права на отримання одноразової грошової допомоги, як членів сім`ї померлого ветерана війни ОСОБА_4 у розмірі 750 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року та надіслати вказане рішення Чернігівському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки для видання наказу про виплату такої грошової допомоги ОСОБА_1 , неповнолітнім ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд вказує на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відтак, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

При цьому судом враховується і те, що вирішення питання розміру такої допомоги при розподілі між дочками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померлого ОСОБА_4 належить до компетенції відповідача та повинно вирішуватись при прийнятті рішення про призначення такої одноразової грошової допомоги.

Враховуючи те, що визначення розміру одноразової грошової допомоги належить до дискреційних повноважень відповідача, а позовній вимоги у цій частині є передчасними, тому суд вважає, що вони не можуть бути задоволені у спосіб, який обраний позивачем.

Таким чином, враховуючи положення ст.245 КАС України, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Міністерство оборони України вирішити питання щодо виплати ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого одноразової грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень КАС України, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, відсутні підстави для його відшкодування.

Керуючись ст.ст. 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 протоколу № 41 від 05.04.2019 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ) повторно вирішити питання щодо виплати ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як члену сім`ї загиблого одноразової грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 грудня 2019 року.

Суддя О.Є. Ткаченко