Справа № 426/11019/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року справа №426/11019/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Казнчеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 19 листопада 2019 року у справі № 426/11019/19 (головуючий суддя І інстанції Бабічева Л.П., складене у повному обсязі 19 листопада 2019 року у м. Сватове Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 УПП у Дніпропетровській області Департаменту управління патрульної поліції Національної поліції України Литвинова Артура Андрійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.09.2019 року звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовною заявою до інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 УПП у Дніпропетровській області Департаменту управління патрульної поліції Національної поліції України Литвинова Артура Андрійовича, в якій просив визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1507146, винесену 10.09.2019 року відповідачем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу закрити (а.с. 1-4).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 19 листопада 2019 року залучено до участі у справі як третю особу - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (а.с. 46).

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 19 листопада 2019 року у справі № 426/11019/19 позовні вимоги задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1507146 від 10.09.2019 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., провадження по справі закрито. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 48-49).

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування доводів вказує на те, що 10.09.2019 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., в якій зазначено, що водій, керуючи транспортним засобом MAN в Новомосковському районі Дніпропетровський області на а/д М-29, 159 км, рухався у складі автопоїзду без увімкненого знаку автопоїзду, чим порушив п.п. 19.8 та 30.3а Правил дорожнього руху України.

За приписами п. 19.8 ПДР знак автопоїзда, встановлений згідно з вимогами п.п. «а» п. 30.3 цих Правил, повинен бути постійно увімкнений під час руху, а в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості і під час вимушеної зупинки, зупинки чи стоянки на дорозі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадженняз згідно ст. 311 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

10 вересня 2019 року інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 УПП у Дніпропетровській області Департаменту управління патрульної поліції Національної поліції України Литвиновим А.А. прийнято постанову серії ЕАК № 1507146 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та порушення п. 19.8 та 30.3а ПДР України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. У постанові вказано, що позивач, керуючи транспортним засобом MAN TGX 26.440 номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений о 21.43 год. на 159 км а/д М29 с. Вільне.

З постанови вбачається, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме: під час руху в темну пору доби не був увімкнений знак автопоїзду, чим порушено п. 19.8 та п. 30.3 (а) ПДР України , чим порушив п.9 ПДР використання приладів ( зовнішніх освітлюваних, попереджувальних сигналів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів(а.с. 5).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення п. 19.8 та п. 30.3 (а) ПДР України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

За визначенням ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про дорожній рух.

П. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила, ПДР), передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Приписами пп. «а» п. 30.3 Правил дорожнього руху встановлено, що на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: "Автопоїзд" - три ліхтарі оранжевого кольору, розташовані горизонтально над передньою частиною кабіни (кузова) з проміжками між ліхтарями від 150 до 300 мм - на вантажних автомобілях і колісних тракторах (класу 1.4 т і вище) з причепами, а також на зчленованих автобусах і тролейбусах.

Пунктом 19.8 Правил дорожнього руху передбачено, що знак автопоїзда, встановлений згідно з вимогами підпункту "а" пункту 30.3 цих Правил, повинен бути постійно увімкнений під час руху, а в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості - і під час вимушеної зупинки, зупинки чи стоянки на дорозі.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП зазначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За унормуванням ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За унормуванням ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач у своєму позові не заперечує відсутності на автомобілі MAN TGX 26.440 знака автопоїзд.

Разом з тим, доводи позивача стосовно того, що у нього наявний сертифікат відповідності серії НОМЕР_2 № 12325, який видавався 10.05.2017 ДП «Науково-Дослідний інститут», в якому вказано, що даний колісний транспортний засіб відповідає вимогам щодо індивідуального затвердження: викладеним у розділі 5 додатка 4 до «Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 № 521, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1586/21898 та може бути зареєстрований і/або допущений до участі у дорожньому русі без виконання подальших процедур затвердження. А також дане авто має протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00823-01740-19, виданий 24.05.2019 та дійсний до 24.05.2020 р., в якому вказано, що транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним, не спростовує необхідність виконання п. 19.8 та п. 30. 3 «а» Правил дорожнього руху( а.с.10-11).

Суть даного порушення полягає не в перевірці справності транспортного засобу, бо справний стан стан об`єкта, за яким він відповідає усім вимогам нормативно-технічної та (або) конструкторської (проектної) документації.

Технічний стан транспортних засобів повинен відповідати вимогам законодавства, чинних нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху й охорони навколишнього середовища та вимогам підприємства виробника. Тому оцінка технічного стану систем транспортного засобу з точки зору їх працездатності у цьому випадку взагалі не береться до уваги.

Саме відсутність передбаченого Правилами дорожнього руху знаку «автопоїзд» є тим порушенням, що створювало небезпеку для учасників дорожнього руху поряд з позивачем.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що дії відповідача щодо прийняття оскаржуваної постанови відповідають вимогам Закону, оскільки в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За унормуванням ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача .І відповідачем доведено, що приймаючи спірну постанову діяв правомірно.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи позивача, щодо обмеження його прав, оскільки відповідно до ст..268 КУпАП позивач був обізнаний в своїх правах, про що свідчить зворотна сторона отриманої постанови та його підпис. Позивачем не доведено факт його бажання скористатися правовою допомогою під час розгляду питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та заявлення ним клопотання з цього питання.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції на виконання положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 19 листопада 2019 року - задовольнити.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 19 листопада 2019 року у справі № 426/11019/19 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 УПП у Дніпропетровській області Департаменту управління патрульної поліції Національної поліції України Литвинова Артура Андрійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді Т.Г.Арабей

Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронов