Справа № 336/6432/19
Суддя: Жупанова І. Б.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючої судді Жупанової І.Б., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспекторки взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП лейтенанта поліції Андрусяк Людмили Петрівни (адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б/1) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 № 554285 від 24.09.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 поштою звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначає, що 24.09.2019 р. посадовою особою інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП сержантом поліції Андрусяк Л.П., відносно нього була винесена постанова серії ДП18 № 554285 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КпАП України за порушення вимог п.22.5 Правил дорожнього руху та накладено штраф в розмірі 510 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він у м. Миколаїв, вул. В.Морська, 54 водій ОСОБА_1 керував автомобілем MAN TGX 28.540 д.н. НОМЕР_1 КІ з напівпричепом TAD Classic 40-3 д.н. НОМЕР_2 , перевозив негабаритний вантаж шириною 3.20 м. при допустимій нормі 2.60 м., чим порушив п.п. 22.5 ПДР України.

Посилаючись на те, що Правил дорожнього руху він не порушував, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, докази винуватості відсутні, проте відповідач всупереч вимогам закону безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить суд визнати дії відповідача неправомірними, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

Ухвалою від 07.11.2019 р. у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст. 159, ч.1 ст. 261 КАС України, подав до суду відзив на позов. Інших заяв по суті справи до матеріалів справи не надходило. За змістом відзиву, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, відповідно, у задоволенні позову відповідач просить відмовити. Вказали, що інспектором при складанні протоколу було проведено лише вимірювання довжини вантажу рулеткою. Такий прилад не підлягає обов`язковій сертифікації, відповідно до Наказу Держпоживстандарту № 28 від 01.02.2005 року зареєстрованого в МЮУ 04.05.2005 р. за № 466/10746 Про затвердження переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні.

Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних заяв та клопотань.

Вивчивши обставини справи, враховуючи доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.09.2019 р. посадовою особою інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП сержантом поліції Андрусяк Л.П., відносно позивача була винесена постанова серії ДП18 № 554285 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КпАП України за порушення вимог п.22.5 Правил дорожнього руху та накладено штраф в розмірі 510 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він у м. Миколаїв, вул. В.Морська, 54, керував автомобілем MAN TGX 28.540 д.н. НОМЕР_1 КІ з напівпричепом TAD Classic 40-3 д.н. НОМЕР_2 , перевозив негабаритний вантаж шириною 3.20 м. при допустимій нормі 2.60 м., чим порушив п.п. 22.5 ПДР України.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 ч.2 цього ж Кодексу встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення,за винятком випадків,коли він доведе,що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення,але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів,правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України встановлено,що за спеціальними правилами здійснюється перевезення небезпечних вантажів,рух транспортних засобів та їх составів у разі,коли хоч один з їх габаритів перевищує,зокрема,за шириною 2,6 м.

За змістом позову ОСОБА_1 зазначає, що відповідач не долучив до матеріалів справи належні достатні та допустимі докази, які б підтвердили що ТЗ з вантажем дійсно мав ширину більшу 2.6 метрів.

Водночас, висновок відповідача про порушення позивачем правил ПДР був зроблений без проведення необхідних вимірювань за допомогою сертифікованого вимірювального обладнання у пункті габаритно-вагового контролю.

На підставі зазначеного, суд вважає, що за результатами розгляду справи об`єктивно, повно та всебічно досліджені обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, порушення ПДР, яке інкримінується ОСОБА_1 об`єктивно доказами не підтверджено, тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно ст.35 Закону України « Про національну поліцію», поліцейський має право зупинити транспортний засіб, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Таке положення ПДР забезпечує можливість виконання працівниками поліції покладених на них обов`язків регулювання дорожнього руху, здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ Про Національну поліцію).

Відповідно до ст.249, 276 КУпАП інспектор патрульної поліції має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, де він несе службу в той час.

Водночас, фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ст.132-1 КУпАП,викладені у постанові відносно ОСОБА_1 , при розгляді справи в суді не знайшли свого підтвердження достатніми допустимими та належними доказами, що відповідало б стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у справі «Коробов проти України».

Як визначено ПДР України габаритно-ваговий контроль перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю;

Відповідно до п.п.12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до пп.пп. 7-9 п. 2 Порядку № 879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) -позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобі.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) -спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти. Як вбачається з наведених норм та доказів в матеріалах справи, відповідач не застосовував передбачені чинним законодавством правил проведення габаритно-вагового вимірювання, що підтверджує відсутність належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 вимог чинного законодавства.

Суд на підставі ст.2 КАС України перевірив чи діяв відповідач на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом, протягом розумного строку.

Судом встановлено, що вищенаведені вимоги закону відповідачем,який безпосередньо складав оскаржувану постанову, не були дотримані, відповідач діяв хоча і у межах наданих йому повноважень, з прийняттям рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення передбаченого законом виду та розміру, проте не встановив всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не підтвердив доказами невідповідність вантажу, що фактично перевозився, вимогам п. 27 Правил проїзду транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відтак, судом встановлено підстави для визнання дій відповідача незаконними

Керуючись ст. 2, 6, 8, 9, 12, 72-79, 132, 139, 143, 159, 205, 229, 241-246, 257, 262, 269-272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспекторки взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП лейтенанта поліції Андрусяк Людмили Петрівни (адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б/1) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 № 554285 від 24.09.2019 року -задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 554285 від 24.09.2019 року винесену інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП лейтенантом поліції Андрусяк Л.П. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,0 (п`ятсот десять) гривень скасувати.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 від 24.09.2019 р. - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі ч.2 ст. 271 КАС України копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя Жупанова І.Б.