Справа № 573/2187/19
Суддя: Черкашина М. С.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/2187/19
Номер провадження 2-а/573/16/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

24 грудня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача : Мухи ОСОБА_1 Ю ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора батальйону № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Бабарики Андрія Миколайовича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про поновлення строку для звернення з адміністративним позовом до суду, визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 695523 від 11 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Зважаючи на складність у викладенні рішення у повному обсязі, пов`язану з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ч.3 ст. 243 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до інспектора батальйону № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Бабарики Андрія Миколайовича (місце знаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) про поновлення строку для звернення з адміністративним позовом до суду, визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 695523 від 11 жовтня 2019 року, задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК № 695523 від 11 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП з накладанням стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України повний текст судового рішення буде виготовлено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя:

Справа № 573/2187/19

Номер провадження 2-а/573/16/19

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

24 грудня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача : Мухи ОСОБА_1 Ю ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора батальйону № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Бабарики Андрія Миколайовича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про поновлення строку для звернення з адміністративним позовом до суду, визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 695523 від 11 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора батальйону № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Бабарики Андрія Миколайовича, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про поновлення строку для звернення з адміністративним позовом до суду, визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 695523 від 11 жовтня 2019 року. Позов мотивований тим, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови, винесеної інспектором батальйону № 1 роти № 1 УПП в м. Києві Бабарикою А.М. встановлено, що 11 жовтня 2019 року близько 13:12 год., водій ОСОБА_3 в м. Київ по трасі М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичи у напрямку м. Гомель керував транспортним засобом, у якого на розсіювачі задніх світлових приладів нанесено тонування чи покриття, що зменшує їх прозорість, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «ґ» ПДР України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема зазначає, що 11 жовтня 2019 року його автомобіль було зупинено працівниками поліції за перевищення швидкості, за що останніми було винесено постанову серії ЕАК №1611079 від 11 жовтня 2019 року, та яка ним не була оскаржена. На місці зупинки йшла мова лише про перевищення швидкісного режиму. Через місяць, а саме 09 листопада 2019 року він був знову зупинений працівниками поліції, які повідомили, що у базі даних обліковується ще одна постанова серії НК № 695523 від 11 жовтня 2019 року за нанесення тонування на розсіювачі світлових приладів. Однак, зазначає, що на місці зупинки 11 жовтня 2019 року працівники поліції не повідомляли про порушений ним факт, постанови не виносили та копію йому не вручали. При зверненні до УПП в м. Києві йому було видано копію постанови серії НК № 695523. Крім того, зазначає що не є зрозумілим на які саме зовнішні світлові прилади нанесено покриття, оскільки відповідно до вимог п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 в автомобілі є близько 10 видів задніх світлових освітлювальних приладів, також не зрозуміло, що саме нанесено на розсіювачі: тонування чи покриття, тобто не розкрита суть правопорушення. Тобто, із оскаржуваної постанови вбачається, що автомобіль мав ознаки несправності чи переобладнання, а саме на зовнішніх світлових приладах позаду транспортного засобу нанесено плівку чи покриття, тому встановлене порушення мало бути відповідним чином підтверджено, а саме складено Акт перевірки КТЗ із зазначенням в п. 14 f Акту перевірки результатів перевірки стану зовнішніх світлових приладів. Отже без наявності акту підтвердити несправність зовнішніх світлових приладів не можливо. З урахуванням зазначених норм закону, інспектор повинен був зазначити конкретні норми і стандарти, вивчити технічну документацію, скласти відповідний акт тощо. В цей же час, висновки щодо тонування чи покриття зовнішніх світлових приладів інспектором було зроблено на власний розсуд, а саме без: вивчення документів на автомобіль, дослідження наявності технічних характеристик, складання акту перевірки, проведення відповідного експертного дослідження факту нанесення плівки чи покриття, технічних замірів, зазначення на які саме зовнішні освітлювальні прилади нанесено покриття. При цьому, зауважує, що він не здійснював жодного покриття з освітлювальних приладів автомобіля, які знаходяться у стані, передбаченого стандартами та встановлені заводським виробником. Крім того інспектор поліції позбавив можливості скористатися його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Позивач вважає зазначену постанову незаконною за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та вказує, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП винесена із суттєвими порушеннями. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_3 просить врахувати вказані вище обставини та поновити строк для звернення із позовом до суду, визнати протиправною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 695523 від 11 жовтня 2019 року, винесену відповідачем ОСОБА_4 , а провадження у справі закрити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав.

Відповідачі інспектор батальйону № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Бабарика А.М. та представник Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись судом про день, час та місце розгляду справи. Відзиву до суду не надано (а. с. 17-18).

Заслухавши позивача ОСОБА_5 Ю., повно, всебічно і об`єктивно дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси та просити про їх захист.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 6 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 31.4.3 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам на зовнішніх світлових приладах, в тому числі на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідно до п. 6.1.5 ДСТУ 3649 кількість, колір та наявність ПЗС на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1.

Наказом МВС України від 13.10.2008 року за № 534 затверджено Порядок здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів, який визначає процедуру проведення працівниками Державтоінспекції перевірок технічного стану колісних транспортних засобів (КТЗ) під час їх експлуатації в період між державними технічними оглядами, які здійснюються у випадку наявних ознак, що свідчать про технічну несправність КТЗ.

Відповідно до п. 4 розділу ІІ Порядку технічний стан та обладнання КТЗ під час їх експлуатації перевіряється візуально та з використанням засобів вимірювальної техніки відповідно до ДСТУ 3649-97.

Пунктом 4.1 п. 4 розділу ІІ Порядку визначено, що візуально перевіряються складові частини КТЗ, перелічені в підпунктах b, f (стосується зовнішніх світлових приладів), g, h, і пункту 14 Акту перевірки.

За результатами перевірки складається Акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, копія якого надається водієві КТЗ (п. 3 розділу І Порядку).

Позивач зазначає, що суть оскаржуваної постанови полягає в тому, що автомобіль мав ознаки несправності чи переобладнання, а саме на зовнішніх світлових приладах позаду транспортного засобу нанесено плівку чи покриття, тому встановлене порушення мало бути відповідним чином підтверджено, а саме складено Акт перевірки КТЗ із зазначенням в п. 14 f Акту перевірки результатів перевірки стану зовнішніх світлових приладів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 121 віднесено до компетенції органів Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

У п. 2.3 рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначено, що законодавство передбачає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності відбувається в скороченому провадженні.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2019 року інспектором батальйону № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Бабарикою А.М. відносно ОСОБА_6 Д ОСОБА_2 Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 695523 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 11 жовтня 2019 року близько 13.12 год., водій ОСОБА_3 в м. Київ по трасі М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичи у напрямку м. Гомель керував транспортним засобом, у якого на розсіювачі задніх світлових приладів нанесено тонування чи покриття, що зменшує їх прозорість, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «ґ» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП України (а. с. 11).

Згідно з доводами ОСОБА_3 , які не спростовані відповідачем ОСОБА_4 , постанова винесена без його участі, про винесення оскаржуваної постанови останній дізнався від працівників поліції 09 листопада 2019 року, коли його було зупинено згодом.

Вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також обґрунтованості прийнятого рішення, суд виходить з наступного.

Позивачем заперечується факт порушення ним п. 31.4.3 «ґ» Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки він не здійснював жодного покриття з освітлювальних приладів автомобіля, які знаходяться у стані, передбаченого стандартами та встановлені заводським виробником. При цьому, в разі наявного порушення, інспектор повинен був зазначити конкретні норми і стандарти, вивчити технічну документацію, скласти відповідний акт тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що на підставі встановлених та не спростованих відповідачем фактів, при оформленні матеріалів адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови, інспектором Бабарикою А.М. допущено порушення вимог ст. 280 КУпАП.

Так, на місці події відповідач ОСОБА_4 , мав би перед прийняттям рішення щодо винесення постанови, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП і довести їх правдивість під час розгляду справи в суді.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази інспектор Бабарика А.М., на підставі яких даних дійшов до висновку про вчинення позивачем правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про скоєння позивачем порушення вимог п. 31.4.3 «ґ» Правил дорожнього руху, зазначене в оскаржуваній постанові від 11 жовтня 2019 року серії НК № 695523, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду доказів на доведення законності складеної постанови.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є саме оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Отже, спростувати доводи ОСОБА_3 , викладені ним у позовній заяві немає можливості, а будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь позивача.

Оскільки доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови в порушення вимог ст. 77 КАС України відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача ОСОБА_3 з приводу конкретних обставин його дій не спростовані, тобто у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за які позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Разом з цим, вимога щодо визнання постанови суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною виходить за межі повноважень суду та задоволенню не підлягає з тих підстав, що особливості розгляду справ даної категорії, які визначені ст. 286 КАС України, не передбачають винесення судом відповідного рішення.

Так, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що інспектором батальйону № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Бабарикою А.М. прийнято рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення згідно вимог ст. 280 КУпАП України. За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 121, 222, 245, 251-252, 256, 258, 278-279, 280, 283-285 КУпАП, рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, ст. ст. 2, 5-6, 9 77, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до інспектора батальйону № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Бабарики Андрія Миколайовича (місце знаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) про поновлення строку для звернення з адміністративним позовом до суду, визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 695523 від 11 жовтня 2019 року, задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК № 695523 від 11 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП з накладанням стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: