Справа № 340/2156/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/2156/19

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року (суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у серпні 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 грудня 2017 року по 09 липня 2019 року включно та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 грудня 2017 року по 09 липня 2019 року включно.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 грудня 2017 року по 09 липня 2019 року включно та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 грудня 2017 року по 09 липня 2019 року у розмірі 152982,72 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 234 від 06.11.2017, підполковника ОСОБА_1 звільнено наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 381 від 12.10.2017 у запас, з 04 листопада 2017 року вважати таким, що справи та посаду здав. З 03 грудня 2017 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року в адміністративній справі № 811/1151/18 було задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправними дії та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної грошової винагороди, яка встановлена військовослужбовцям Збройних Сил України постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» з урахуванням виплачених сум.

На підставі рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні у розмірі 58365,83 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року в адміністративній справі № 1140/3112/18 визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 03 грудня 2017 року.

На підставі вказаного рішення суду, Військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у розмірі 33717,41 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою, в якій просив нарахувати на виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.12.2017 по 09.07.2019.

Листом № 234/ФЕС від 09.08.2019 Військова частина НОМЕР_1 відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_1 . В обґрунтування відмови зазначила, що військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, які не містять норм, які передбачають право військовослужбовця стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку.

Також відповідач зазначив, що на військовослужбовців, які проходять військову службу, положення Кодексу законів про працю України не поширюються.

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 1І вказаного Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 9 Закону визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, зокрема щодо належного матеріального та побутового забезпечення, враховуючи особливості військової служби. Звільнена з військової служби особа, на день виключення зі списків особового складу військової частини, має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, а також здійснено проведення усіх необхідних розрахунків з такою особою.

Проте, вказаними нормативно-правовими актами не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку з особою звільненою з військової служби, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України.

Так, за загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Враховуючи, що спеціальним законодавством не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, суд доходить висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.

Вказана правова позиція також відображена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 825/598/17.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Згідно з частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 виключений з 03 грудня 2017 року.

На виконання судових рішень у справах № 811/1151/18 та № 1140/3112/18 Військовою частиною НОМЕР_1 09 липня 2019 року було здійснено остаточний розрахунок з ОСОБА_1 , що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача.

Отже, станом на день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини, з ним не проведено розрахунок у повному обсязі, не було здійснено нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні у повному обсязі та індексації грошового забезпечення, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Спростовуючи доводи апелянта, що на момент звільнення відповідача з військової служби спору про розмір сум, належних позивачу при звільненні, не було, а тому відповідач не мав обов`язку виплати при звільненні кошти, які зобов`язав нарахувати та виплати суд, колегія суддів зазначає, що спір щодо розміру належних позивачеві при звільненні сум було вирішено в адміністративних справах № 811/1151/18 та № 1140/3112/18, якими встановлено право позивача на отримання відповідних сум грошового забезпечення при звільненні та встановлено факт їх ненарахування та невиплати відповідачем.

Необґрунтованими є також посилання апелянта на пропуск позивачем тримісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України, оскільки, як самостійно зазначено відповідачем, остаточний розрахунок відбувся 09.07.2019, при цьому з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 28 серпня 2019 року, тобто у строк, встановлений законом.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що сторонами не наведено жодних заперечень з приводу визначеної судом першої інстанції сум середнього заробітку позивача за весь час затримки розрахунку, отже спір щодо цього відсутній і правильність обчислення судом першої інстанції відповідної суми судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 340/2156/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 24 грудня 2019 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повна постанова складена 24 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова