Справа № 520/12924/19
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

24 грудня 2019 р. справа №520/12924/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДФС у Харківській області
до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області
проскасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати постанови Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП№59473568 від 09.07.2019 про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.07.2019 державним виконавцем УДВС ГТУЮ у Харківській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №820/4359/18, виданого Харківським окружним адміністративним судом 28.05.2019. Пунктом 3 постанови від 09.07.2019 року стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн. Позивач категорично не погоджується з постановою про відкриття виконавчого провадження і стягненням виконавчого збору, оскільки, обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення, а Головне управління ДФС у Харківській області взагалі не в змозі виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2018. Крім того, строк пред`явлення постанови про стягнення виконавчого збору до виконання становить 3 місяці, тобто до 11.10.2019, в той час як позивач отримав спірну постанову 19.11.2019 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що державним виконавцем при стягненні виконавчого збору в рамках виконавчого провадження №59473568 були вчинені виконавчі дії відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим відсутні законодавчі підстави для задоволення позову.

Представник позивача - Лисенко М.В. (довіреність №1652/9/20-40-10-03-01 від 21.01.2019) прибув у судове засідання, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, у письмовому відзиві на позов просив суд розглядати справу без участі представника управління.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

З матеріалів справи, судом встановлено, що 09.07.2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратовою М.А. відкрито виконавче провадження №59473568 з примусового виконання виконавчого листа №820/4359/18 виданого 28.05.2019 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління ДФС у Харківській області зареєструвати складену ТОВ "СК Трейд ЛТД" податкову накладну №8 від 13.12.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

09.07.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору №59473568 у розмірі 16692 гривні.

06.12.2019 року на адресу відповідача від Головного управління ДФС у Харківській області надійшов лист №27733/9/20-04-08-03-10 від 29.11.2019 року про неможливість виконання вищезазначеного рішення, із зверненням до суду із заявою про роз`яснення постанови Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2018, на підставі якого видано виконавчий лист, що перебуває на виконанні, що є підставою для зупинення перебігу строку, встановленого судом для виконання судового рішення.

На час розгляду даної адміністративної справи виконавче провадження №59473568 відкрито, рішення суду від 19.09.2018 боржником у добровільному порядку не виконано.

Позивач вважаючи, що державним виконавцем протиправно прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження та стягнення з нього виконавчого збору, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 26 цього Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, судом з матеріалів справи встановлено, що 04.07.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Трейд ЛТД" до відповідача надійшла заява за вих.№4/7-1 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №820/4359/18 від 28.05.2019, виданого Харківським окружним адміністративним судом.

Відповідно до частини 5, 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 27 ЗУ "Про виконавче провадження", встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини 9 статті 27 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Надаючи тлумачення статтям 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" Верховний Суд у постанові від 19.04.2018 справа №825/739/17 дійшов висновку про помилковість доводів апеляційного суду про те що, Закон України "Про виконавче провадження" не містить такого положення, як стягнення виконавчого збору незалежно від здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання, то стягнення виконавчого збору можливе лише після здійснення державним виконавцем примусових заходів виконання, що призвели до фактичного стягнення за виконавчим листом грошових коштів, які в подальшому були передані стягувачу, відповідно помилковими є висновки, що оскільки стягнення не відбулось, то стягнення виконавчого збору є помилковим.

Верховний Суд вказав, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що підставою для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення, оскільки, з огляду на те, що на час розгляду даної справи, з боку позивача відсутні визначені ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження", які звільняють боржника від сплати виконавчого збору.

Враховуючи вищевикладене та правове регулювання та судову практику, суд дійшов висновку про правомірність постанови державного виконавця від 09.07.2019 про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №59473568.

Отже, слід дійти висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Харківській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко