Справа № 480/1431/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 р.Справа № 480/1431/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 15.07.19 року по справі № 480/1431/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області та, уточнивши позовні вимоги, просить: визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області Овруцького О.О. від 27 березня 2019 року № 34 щодо скасування громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволу на імміграцію в Україну, виданого 30 травня 2008 року, та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 27.01.2014; зобов`язати поновити посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 27.01.2014.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнанопротиправним та скасовано рішення заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області Овруцького О.О. від 27 березня 2019 року № 34 щодо скасування громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволу на імміграцію в Україну, виданого 30 травня 2008 року та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 27.01.2014. Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Сумській області () поновити громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 27.01.2014. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Сумській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) суму судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Управління ДМС України в Сумській області , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу , вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права: статті 19 Конституції України, статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та процесуального права: статей 7, 9, 72, 73, 74-76, 79, 211, 242, 244, 246 КАС України, без надання належної оцінки всім наявним доказам, що мають значення для вирішення справи. Вважає, що прийняте ним рішення від 27.03.2019 про скасування дозволу на імміграцію громадянину ОСОБА_2 та його доньці - ОСОБА_1 винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства, а його позовні вимоги безпідставними і необґрунтованими. Просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Позивачка подала до суду відзив на апеляційну скаргу , з доводами Управління державної міграційної служби України в Сумській області не погоджується у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 30.05.2009 громадянину Російської Федерації Саідову Шахіду Абдурахимовичу був наданий дозвіл на імміграцію в Україну та на підставі п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" дозволено постійне проживання в Україні. Разом з ним дозвіл на імміграцію в Україну отримали його неповнолітні діти, в тому числі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 березня 2019 року заступником начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області прийнято рішення №34 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_2 та його дочці - громадянці Російської Федеріції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України Про імміграцію.

Вказаним рішенням також скасовані посвідки на постійне проживання, видані на ім`я ОСОБА_2 , серії НОМЕР_3 від 30.05.2008, серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 від 22.11.2017, та скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 31.01.2014 виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Підставою для скасування дозволу ОСОБА_1 було скасування дозволу на імміграцію її батьку ОСОБА_2 .

У свою чергу, підставою для скасування дозволу на імміграцію Саідову Шахіду Абдурахимовичу був лист Управління Служби безпеки України в Сумській області від 18.01.2019 № 356 в якому вказано, що за наявною інформацією в управлінні її батько ОСОБА_2 при оформленні дозволу на імміграцію в Україну надав неправдиві відомості.

Тобто, підставою скасування дозволу ОСОБА_1 є звинувачення у наданні неправдивих відомостей не її особисто, а її батька ОСОБА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що відповідачем не доведено правомірності свого рішення щодо скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову , виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року № 1983 (подалі - Порядок № 1983).

Відповідно до п. 21 Порядку № 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Пунктом 22 Порядку № 1983 для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Відповідно до п. 3 Порядку № 983 ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Виходячи зі змісту наведених норм прийняттю рішення має передувати обґрунтований висновок органу ДМС або обґрунтоване подання органу, зазначеного в абзаці другому пункту 21 цього Порядку.

Як вбачається з рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 27.03.2019 № 34 , що підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 стало скасування дозволу на імміграцію в Україну її батька ОСОБА_2 .

При цьому, відповідачем не надано належних доказів того, що ОСОБА_1 надавала неправдиві відомості при перетинанні державного кордону та отриманні дозволу на імміграцію.

Також, ОСОБА_1 не вчиняла жодних дій, спрямованих на створення загрози національній безпеці України.

Таким чином, єдиною підставою скасування дозволу на імміграцію в Україну та постійне проживання в Україні ОСОБА_1 є скасування дозволу на імміграцію в Україну її батька ОСОБА_2 .

Однак, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі №480/832/19, яке набрало законної сили, задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 07 лютого 2019 року про відмову ОСОБА_2 в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання та від 27 березня 2019 року №34 про скасування Саідову Шахіду Абдурахимовичу дозволу на імміграцію в Україну. Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Сумській області оформити та видати ОСОБА_2 посвідку на постійне проживання в Україні на підставі його заяви від 16.01.2019 про обмін посвідки.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що управління Державної міграційної служби України в Сумській області мотивує своє рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 скасуванням дозволу на імміграцію в Україну її батьку ОСОБА_2 , то обставини, встановлені рішенням суду від 07.05.2019 у справі № 480/832/19 не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вважає, що відповідачем, крім іншого, не дотримано одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме - принципу пропорційності. Який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів відповідача і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для відповідача.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово робив визначення критерію «необхідності у демократичному суспільстві». Так, за практикою Суду при визначенні питання «необхідності у демократичному суспільстві» держави користуються певною свободою розсуду, межі якої залежать від сфери, що вступає в конфлікт з гарантованим правом.

ЄСПЛ оцінює пропорційність обмежень, застосованих до права на повагу до сімейного життя, по відношенню до легітимної мети, якої прагнуть досягти сторони при застосуванні таких обмежень. А тому, апеляційний суд дійшов висновку, що будь-яке непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право передбачене ст.8 ЄКПЛ не буде вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Відповідачем не наведено належного правового обґрунтування прийнятого рішення, а також не надано доказів, які б підтверджували прийняте рішення щодо скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо необхідності визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області Овруцького О.О. від 27 березня 2019 року № 34 щодо скасування громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволу на імміграцію в Україну, виданого 30 травня 2008 року та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 27.01.2014. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Сумській області поновити громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 27.01.2014.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції , вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

При цьому , судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року по справі № 480/1431/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 24.12.2019 року