Справа № 367/2609/19
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Київ справа № 367/2609/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Ірпінського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області, правонаступником якого є Головне управління ПФУ у Київській області (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнання протиправними дії відповідача щодо припинення виплат пенсії з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р.;

- зобов`язання вчинити певні дії - відновити виплати пенсії за минулий час з моменту припинення, а саме: з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р.;

- допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми пенсії за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка за місцем фактичного проживання перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком. Із 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р. виплату пенсії припинено з підстав, що не передбачені ст.49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вважає, що припиненням виплати пенсії порушено право позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 1 квітня 2019 р. цю справу передано в порядку статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України на розгляд до Київського окружного адміністративного суду. Провадження у справі судом не відкривалося.

7 травня 2019 р. матеріали адміністративної справи № 367/2609/19 із супровідним листом від 22 квітня 2019 р. № 367/2609/19 надійшли на адресу Київського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу передані судді Колесніковій І.С. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 р. адміністративну справу № 367/2609/19 повернуто Ірпінському міському суду Київської області для доопрацювання. У подальшому справа повторно надійшла з Ірпінського міського суду Київської області до Київського окружного адміністративного суду.

14 серпня 2019 р. протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано на розгляд судді цього адміністративного суду Журавлю В.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 9 вересня 2019 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

30 вересня 2019 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що поновлення виплати пенсій особам здійснюється у Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного місця проживання/перебування , затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 8 червня 2016 р.

Зазначає, що відповідно до пункту 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 8 червня 2016 р. (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 р.) орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та будуть виплачені на умовах окремого порядку, який розроблений та погоджується Кабінетом Міністрів України.

16 жовтня 2019 р. до суду надійшло клопотання від представника позивача про подальший розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи здійснено судом без участі представників сторін у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач є громадянкою України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 . Позивач є пенсіонером за віком, про що свідчить пенсійне посвідчення № .

Позивача було взято на облік як внутрішньо переміщену особу згідно з довідкою Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради від 7 липня 2017 року № 2063, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Як убачається з позовної заяви, із 23 липня 2017 р. пенсійна справа позивача перебуває на обліку у відповідача. Відповідач щомісячно нараховував пенсію та перераховував позивачу належні до виплати суми на банківський рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк".

Позивачка стверджує, що у період з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р. відповідачем припинено виплату пенсії позивачу в односторонньому порядку, без повідомлення позивача про прийнятті рішення щодо підстав припинення виплати пенсії.

Судом встановлено, що згідно з інформацією про перетин кордону, відповідачем припинено виплату позивачу пенсії з липня 2018 р. На підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Бучанської міської ради на відновлення № 103 від 7 серпня 2018 р., яке надійшло до відповідача 9 серпня 2018 р., позивачу проведено поновлення виплати пенсії за вересень 2018 р. в сумі 1435 грн. 00 коп. (пенсія за вересень 2018 р.), також проведено нарахування «поточної» доплати за період з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. в сумі 2870 грн. 00 коп.

У подальшому, відповідно до інформації про перетин кордону, відповідачем припинено виплату пенсії з жовтня 2018 р. На підставі листа Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради № 4803 від 23 жовтня 2018 р., який надійшов до відповідача 24 жовтня 2018 р., позивачу проведено поновлення виплати пенсії за листопад 2018 р. в сумі 1435 грн. 00 коп. (пенсія за листопад 2018 р.), також проведено нарахування «поточної» доплати за період з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р. в сумі 1435 грн. 00 коп.

7 грудня 2018 р. позивачем подано заяву щодо виплати пенсії за минулий період, а саме з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 1 листопада 2018 р.

14 грудня 2018 р. листом Ірпінського об`єднаного управління ПФУ Київської області № 517/З-03 позивача повідомлено, що поновлення виплати пенсій особам здійснюється в Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється у Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 .

Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365» (набрала чинності 12 травня 2018 р.) визначено порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Позивач вважає дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р. протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20 жовтня 2014 р. № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) закріплено гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Як убачається із ст.7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою, та наявність рахунку в установах публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (п.1).

Відповідно до вимог ст. 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх … у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право детально регламентовано у Законах України №1788-XII від 5 липня 1991 р. Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-XII) та №1058-IV від 9 липня 2003 р. Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Названими правовими нормами Законів визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом № 1788-XII. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Позивач є громадянином України та відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV набула право на отримання пенсії за віком, яка була їй призначена пенсійним фондом, зазначений факт не є спірним у цій справі.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачено частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, якими є: виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи, позивачу було припинено виплату пенсії у зв`язку з надходження інформації про перетин кордону позивачем.

Надаючи правову оцінку факту припиненню виплати пенсії позивачу, суд бере до уваги таке.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

У ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією листа Ірпінського об`єднаного управління ПФУ у Київській області від 14 грудня 2018 р. виплату пенсії позивачу з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р. припинено у зв`язку інформації про перетин кордону позивачем.

Суд зазначає, що законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як інформація про перетин кордону позивачем.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 р. № 1382-IV (далі - Закону № 1382-IV) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відсутність позивача за місцем проживання не може позбавляти його права на виплату пенсії через впроваджений механізм реєстрації внутрішньо переміщених осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу.

У цих рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Водночас, як встановлено судом, рішення про припинення з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р. виплати позивачу пенсії не містить зазначення передбачених законом підстав для вчинення таких дій.

У листі від 14 грудня 2018 р. Ірпінського об`єднаного управління ПФУ Київської області як на підставу для припинення виплати пенсії позивачу посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та на постанову Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365».

Однак, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.

Суд наголошує, що за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Водночас суд зазначає, що інформація про перетин кордону не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а постанови Кабінету Міністрів України № 365 та № 335 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від пенсіонера на відміну від інших громадян України здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Щокін проти України, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р. було здійснено не у спосіб, передбачений Законом №1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо клопотання позивача про допущення негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд враховує, що пенсійні виплати позивачу є періодичними, здійснюються з коштів Пенсійного фонду України, а тому дійшов висновку, що клопотання позивача про допущення рішення про поновлення виплати пенсії за віком до негайного виконання у межах суми стягнення пенсії за один місяць підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було припинено виплату пенсії позивачу, протиправно не було поновлено позивачу виплату пенсії за її заявою з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р., отже порушено права позивача на отримання пенсії та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені нею доводи не було спростовано відповідачем. Наведене свідчить, що дії та бездіяльність відповідача були протиправними. Право позивача на отримання пенсії порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, питання щодо повернення витрат судового збору не підлягає вирішенню.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнання протиправними дії Ірпінського об`єднаного управління ПФУ у Київській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відновити та виплати ОСОБА_1 пенсію за минулий час з моменту припинення, а саме: з 1 липня 2018 р. по 31 серпня 2018 р. та з 1 жовтня 2018 р. по 31 жовтня 2018 р.

Допустити до негайного виконання судове рішення в частині виплати пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) у межах суми стягнення пенсії за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, адреса: вул. Ярославського, 40, м. Київ, 04071, .

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 24 грудня 2019 року.