Справа № 640/2242/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2242/19 Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо припинення з листопада 2010 року нарахування та виплату грошової компенсації вартості продуктів харчування, як потерпілій внаслідок Чорнобильскої катастрофи, категорія 1 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплати грошової у компенсації вартості продуктів харчування з листопада 2010 року, як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи. кат.1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та з листопада 2002 р. по січень 2006 р. отримувала компенсацію на продукти харчування як потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та щорічну допомогу на оздоровлення через поштове відділення за адресою: АДРЕСА_1.

З лютого 2006 р. по жовтень 2010 р. включно відповідні нарахування ОСОБА_1 перераховувалися на її особистий рахунок в АКБ "Приватбанк".

З листопада 2010 р. відповідачем припинено виплати ОСОБА_1 "до з`ясування" (у разі повідомлення банку про те, що більше як рік не отримуються кошти з рахунку) згідно з п. 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. №1596.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2018 р. ОСОБА_1 звернулася з запитом до Управління щодо виплати компенсації на продукти харчування.

У відповідь на вказаний запит відповідач листом від 30.07.2018 р. за №2587 повідомив позивача про вищевикладені обставини, за яких їй було припинено виплату вказаної компенсації, та повідомив, що з 20.09.2015 р. Мінпраці України видалено її особовий рахунок з основного набору даних.

Разом з тим, після звернення позивача до Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області у липні 2018 року їй було поновлено виплату компенсації.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом, вказуючи на поважність причин пропуску строку звернення до суду, стверджує, що фактично постійно проживає у сільській місцевості, де відсутні банкомати, а про припинення виплат дізналася з листа відповідача лише у липні 2018 року.

Суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду керувався тим, що позивачем пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів постановляючи дану постанову виходить з наступного.

Згідно частини1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

З аналізу вказаної норми вбачається, що на момент подання позову чинним законодавством право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів обмежено конкретно визначеним строком.

Зокрема, це зумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Вказані строки обмежують час, протягом якого конкретні правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознак стабільності.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, то суд при визначенні початку такого строку повинен з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для особи на вчинення певних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у своїй позовній заяві просить визнати протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування та виплату грошової компенсації вартості продуктів харчування, як потерпілій внаслідок Чорнобильскої катастрофи, категорія 1 з листопада 2010 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової у компенсації вартості продуктів харчування з листопада 2010 року, як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи. кат.1.

Разом з тим, позивачем не доведено обставин, які перешкоджали останній дізнатись про своє порушене право, та не підтверджено що остання не мала реальної можливості дізнатися про наявність відповідного порушення з огляду на цільове призначення такої компенсації.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що виплата пенсії та грошова допомога через поточні рахунки в банках здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» (далі - Порядок № 1596).

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1596 якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку, а у разі невиконання одержувачем пенсій та грошової допомоги цієї умови припиняється нарахування.

Як вбачається з матеріалів справи, з листопада 2010 року Управління соціального захисту населення призупинило виплату щомісячної компенсації на продукти харчування «до з`ясування».

Доводи апелянта про те, що АТ КБ «Приватбанк» не надавалася відповідачу інформація про рух коштів позивача, а тому у першого були відсутні підстави для припинення соціальної виплати, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки підставою для вказаних дій відповідача стала не інформація про рух коштів позивача, а інформація про осіб, у яких суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік, або не одержуються з поточного рахунку більше як один рік.

Так, вказане підтверджується листом АК КБ «Приватбанк» на запит відповідача, в якому банк визнає свій обов`язок згідно порядку виплати за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженому Постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1596, щомісячно подавати інформацію про осіб, у яких суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік, або не одержуються з поточного рахунку більше як один рік.

Відтак, враховуючи викладене, у разі виконання банком своїх зобов`язань покладених на нього згідно Порядку № 1596, у відповідача були підстави для припинення соціальних виплат «до з`ясування».

Однак, для з`ясування наявності вищевикладених обставин, суд мав би дослідити докази за 2010 рік, які стосуються вчинених дій відповідачем щодо повідомлення позивача та інформації наданої банком.

Проте, вказані матеріали у справі відсутні, а відповідач позбавлений можливості їх надати з огляду на вимоги Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.98 р. №41 (чинного станом на 2010 р. до прийняття наказу Міністерства юстиції України №578/5 від 12.04.2012 р.), згідно з ч. 3 якого документи, що створюються в управлінській діяльності (додаткова) строк зберігання листування визначено у 5 р.

До переліку документів з тривалим терміном зберігання таке листування (з доказами його отримання) не відноситься.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, позивач протягом тривалого періоду, в тому числі і в 2010 році не проживає за адресою реєстрації, що в свою чергу ускладнює можливість з`ясування обставин направлення і отримання повідомлень, якщо такі були вчинені відповідачем.

Враховуючи те, що позивач, з 2010 року не зверталась до Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області для поновлення соціальних виплат, то такий тривалий період протягом якого позивач не цікавилася ситуацією щодо отримання нею всіх видів доходів, що отримуються на картковий рахунок, спричинило те, що станом на сьогоднішній день суд позбавлений можливості належним чином з`ясувати питання дотримання вимог законодавства як позивачем, так і відповідачем у 2010 році.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку зі зверненням до адміністративного суду поважними.

Пунктом 7 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю заявою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та не наведено будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 240 КАС України.

Оскільки апелянтом не надано належних доказів, які б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: