Справа № 200/12716/19-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 р. Справа№200/12716/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., при секретарі судового засідання - Шташаліс О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Укрвуглесервіс до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Товариство з обмеженою відповідальністю Укрвуглесервіс звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.08.2019 № Ю-3865-17 на загальну суму 4857606,60 грн.

Позов вмотивовано тим, що місто Маріуполь, на території якого розташовано ТОВ Укрвуглесервіс, належить до території проведення антитерористичної операції відповідно до Переліків, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, а також розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року року №1275-р, невиконання ТОВ Укрвуглесервіс своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не є протизаконним, а будь-які недоїмки, а також штрафні санкції за несвоєчасне перерахування платежів, мають бути скасовані до набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції та військових дій на території України. Також зазначив, що вищезазаначені висновки відповідають практиці адміністративних судів по вирішенню справ у аналогічних правовідносинах. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов у якому зазначив, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. звільнення від податкових обов`язків, визначених в прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосувати як підставу звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування неможливо, оскільки борг з єдиного внеску, визначений до сплати у вимозі від 13.08.2019 №Ю-3865-17 виник у 2018-2019 роках. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляду справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.11.2019.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.11.2019 закінчено підготовче провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті на 17.12.2019.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Укрвуглесервіс (далі ТОВ Укрвуглесервіс), юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 35, зареєстровано в якості юридичної особи за № .

Відповідач Головне управління ДПС у Донецькій області є юридичною особою, органом державної влади. Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

13 серпня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-3865-17, за якою вимагається від ТОВ Укрвуглесервіс сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на 31 липня 2019 року в розмірі 4857606,60 грн.

07 жовтня 2019 року рішенням Державної податкової служби України про результати скарги, скаргу ТОВ Укрвуглесервіс на вимогу про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ю-3865-17, залишено без задоволення, а вимогу без змін.

Правомірність прийнятої вимоги від 13 серпня 2019 року № Ю-3865-17 є спірною обставиною у межах цієї справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ) платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами статті 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно зі статтею 25 Закону № 2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Заперечення позивача проти спірної вимоги ґрунтуються на нормах пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI, який має наступний зміст:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану».

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р (втратило чинність) та від 02 грудня 2015 року № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, зокрема, віднесено м. Маріуполь, де позивач перебував на обліку в органі доходів і зборів. Отже, вказаний населений пункт Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Досліджуючи правомірність прийняття Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області спірної вимоги та його компетенцію суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до підпункту 14.1.1-1. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Згідно з пунктом 1 та пунктом 12 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VІ, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а також виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до абзаців 1, 4, 5 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VІ, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953, передбачено, що у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Пунктом 3 розділу VI вказаної Інструкції передбачено, що фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.

Таким чином, Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області сформувало спірну вимогу на виконання вказаних приписів Закону № 2464-VІ та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вирішуючи цю справу, суд вважає за необхідне застосовувати законодавчі акти в їх системному зв`язку та з урахуванням фактичних обставин цієї справи і періоду, за який у спірній вимозі зазначена сума єдиного внеску.

Як було зазначено вище, за змістом першого абзацу пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

З цього приводу суд зауважує, що частина 2 статті 6 Закону № 2464-VI передбачає не лише обов`язок сплати єдиного внеску, а також низку інших обов`язків платника.

Зокрема, відповідно до вказаної частини платник єдиного внеску зобов`язаний:

1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки;

4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю;

5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім`ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів;

6) пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі;

7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи;

8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред`явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи;

9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам;

10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру , про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей;

11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску;

12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

У разі буквального тлумачення пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI про звільнення платника від всіх обов`язків, встановлених частиною 2 статті 6 цього Закону, перелік яких не є вичерпним, такий платник був би повністю виключений з системи правового регулювання вказаного Закону № 2464-VI та відповідних правовідносин, що не відповідає загальним засадам та принципам загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні, закріпленим, в тому числі, у статті 5 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР.

За таких обставин суд враховує рішення у зразковій справі №812/292/18 від 30 березня 2018 року, в якій Верховний Суд, зокрема, дійшов таких висновків:

[...] З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Водночас Верховний Суд зазначає, що Закон № 2464-VІ не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі. [...]

Тобто, вказаним рішенням Верховного Суду у зразковій справі наголошено, що абзац третій пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VІ звільняє платника від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачені цим Законом, але не скасовує повністю обов`язків платника єдиного внеску.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Також, розглядаючи цю адміністративну справу, суд зазначив, що обов`язки платника єдиного внеску, встановлені частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI, кореспондуються з іншими нормами цього ж Закону.

Зокрема, до таких норм Закону № 2464-VI, дія яких не зупинялася для окремих категорій платників, відносяться, зокрема: стаття 7 щодо бази нарахування єдиного внеску, стаття 8 щодо розміру єдиного внеску та пропорції його розподілу, стаття 9, яка встановлює порядок обчислення і сплати єдиного внеску.

Відповідно, норми статті 6 Закону № 2464-VI співвідносяться з переліченими нормами статей 7, 8 та 9 цього ж Закону як загальні та спеціальні, у разі колізії між якими пріоритет надається спеціальній нормі.

При цьому, дія таких спеціальних норм Закону № 2464-VI не зупинена пунктом 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення, отже їх дія розповсюджується на всіх платників єдиного внеску незалежно від місця їх перебування на обліку.

За таких умов, норми пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI не можуть тлумачитися як абсолютне та безумовне звільнення певних платників від виконання всіх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, а повинні застосовуватися відповідно до призначення пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення до тих обов`язків, які платник не мав можливості виконати з об`єктивних обставин, через провадження антитерористичної операції.

У справі, що розглядається, позивач, як платник єдиного внеску, самостійно та добровільно виконав приписи статей 7, 8, та 9 Закону № 2464-VI в частині нарахування єдиного внеску та подачі відповідної звітності за період 2018-2019 років. Оскільки обов`язки, передбачені вищезазначеними статями, дія яких не була зупинена пунктом 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI, самостійно виконані позивачем, підстави для звільнення його від таких обов`язків відсутні.

Отже, спірна вимога від 13.08.2019 №Ю-3865-17 сформована контролюючим органом в межах його компетенції на підставі звітів, самостійно розрахованих та поданих позивачем відповідно до спеціальних положень Закону № 2464-VI.

Згідно з нормами статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Оскільки Європейську конвенцію з прав людини ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, вона має силу міжнародного договору та відповідний пріоритет у правозастосуванні.

Статтею 14 Європейської конвенції з прав людини встановлена заборона дискримінації, відповідно до якої користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Таким чином, у статті 14 та статті 1 Протоколу № 12 Європейська конвенція з прав людини закріплює принцип недискримінації.

Європейський суд з прав людини у п. 61 рішення у справі Case of Carson and Others v. the United Kingdom від 16 березня 2010 року зазначив, що Держави-учасниці користуються свободою розсуду при оцінці того, чи виправдовують і якою мірою відмінності у відносно схожих ситуаціях різницю у ставленні (див. справу Burden, § 60). Обсяг розсуду буде відрізнятися залежно від обставин, предмету та загальних підстав. Широка свобода розсуду зазвичай дозволена Державам згідно з Конвенцією, коли йдеться про загальні заходи економічного чи соціального життя. Безпосереднє знання власного суспільства та його потреб надає національним органам влади кращу спроможність, ніж це зробив би міжнародний суд, для оцінки того, чи має місце публічний інтерес, який ґрунтується на соціальних або економічних підставах, і Суд буде загалом поважати обрану законодавчу політику, якщо вона не є явно необґрунтованою (див. Stec and Others v. the United Kingdom, № 65731/01 та 65900/01, п. 52).

З урахуванням викладеного, закріплення на законодавчому рівні підстав звільнення від сплати ЄСВ за принципом перебування підприємства на обліку у відповідному контролюючому органі, а не фактичного здійснення діяльності в зоні проведення АТО та безвідносно до фактичних обставин ведення господарської діяльності, є дискримінаційним відносно інших суб`єктів господарювання, що перебувають на обліку у контролюючих органах за межами території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до приписів статті 6 КАС України, при вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на наведений принцип адміністративного судочинства суд враховує, що відповідно до статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За таких обставин розширене тлумачення норм пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI, як абсолютне звільнення платника єдиного внеску від всіх його обов`язків, здатне призвести до порушення прав та інтересів найманих працівників, які були б позбавлені обліку відпрацьованого періоду страхового стажу та зарахування такого стажу для їх соціального та пенсійного забезпечення.

Одночасно, з урахуванням вимог частини 3 статті 78 КАС України суд визнає загальновідомою та такою, що не потребує доказування, обставину, що місто Маріуполь повністю контролюється уповноваженими органами влади України, що унеможливило терористичні прояви, масові заворушення, бойові дії тощо. Тобто, у період 2018-2019 роках, за який сформована спірна вимога, судом достовірно встановлена відсутність об`єктивних обставин, пов`язаних з проведенням антитерористичної операції, які б позбавляли позивача можливості сплати єдиного внеску.

На час розгляду справи несплата позивачем страхових внесків виключає зарахування відповідного періоду роботи найманих працівників ТОВ Укрвуглесервіс до їх страхового стажу, що порушує права та інтереси цих працівників та ставить їх також у дискримінаційне гірше становище, поряд з працівниками інших підприємств, зареєстрованих в населених пунктах, де антитерористична операція не проводилася.

Аналізуючи правомірність прийняття спірної вимоги, як заходу стягнення, суд враховує, що вищезазначеним абзацом третім пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI передбачено, що відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до цієї норми Верховний Суд в рішенні у зразковій справі №812/292/18 від 30 березня 2018 року дійшов висновку, що [...] застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 21 серпня 2014 року до 25 грудня 2015 року є протиправним. [...]

На відміну від обставин зразкової справи, у цій адміністративній справі контролюючий орган не застосовував штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску, а спірна вимога містить виключно самостійно розраховані позивачем суми єдиного внеску за відповідні періоди. Отже, оскільки контролюючий орган зі свого боку не визначав суму єдиного внеску і не застосовував штрафні санкції та пеню, а позивач не оспорює суму нарахованого внеску, тобто, сума недоїмки є узгодженою, спірну вимогу від 13.08.2019 №Ю-3865-17 не можна віднести до заходів відповідальності, застосування яких заборонено абзацом третім пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI.

Отже, враховуючи наведене, виходячи з системного аналізу норм, які регулюють спірні відносини, у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи встановлені фактичні обставини здійснення позивачем господарської діяльності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування вимоги про сплату єдиного внеску, сума якого є узгодженою, через що вважає за необхідне відступити від усталеної судової практики та відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до статті 139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 77, 90, 132, 139, 242-244, 246, 255, 271, 283, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Укрвуглесервіс (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 35, ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область. м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 17 грудня 2019 року.

Повний текст рішення складено відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець