Справа № 691/1241/19
Суддя: Савенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 691/1241/19
провадження № 2-а/691/23/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

за участю учасника справи

позивача Лисенко М.М.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду міста Городище адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 6 поліцейської роти Управління патрульної поліції у м.Київ лейтенанта поліції Шулежко Євгенія Степановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

До Городищенського районного суду Черкаської області звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 із позовними вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення щодо нього 27 вересня 2019 року інспектором 4 батальйону 6 поліцейської роти Управління патрульної поліції у м.Київ лейтенантом поліції Шулежко Є.С., мотивуючи свої вимоги тим, що він керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN SHARAN» номерний знак НОМЕР_1 , 27 вересня 2019 року у м.Києві, проспект Повітрофлотський №33/2 , не здійснював розворот на пішохідному переході , у зв`язку з чим поліцейський вказав йому на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, що полягає у порушенні приписів п.10.7 Правил Дорожнього Руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Розуміючи, що не вчиняв даного правопорушення, попросив поліцейського надати докази вчинення ним адміністративного правопорушення. Натомість поліцейський обмежився усним поясненням та виніс постанову щодо нього з рішенням про попередження. Вважає, що рішення поліцейського є незаконним, має бути скасоване, дії протиправними, і тому для захисту своїх прав звернувся до суду, остільки безпідставно занесений до електронної бази правопорушників.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, на його задоволенні наполягав, з підстав зазначених в позовній заяві та просив взяти до уваги, що адміністративного правопорушення не вчиняв, остільки для виїзду із стоянки, де був припаркований його автомобіль і безпечного його залишення довелося здавати автомобілем назад, а після уперед, перетинаючи пішохідний перехід, не виконуючи при цьому маневру у виді розвороту.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток №92 та №074, заяв чи то клопотань про відкладення підготовчого засідання, відзиву на позовну заяву, заперечень не надіслав до суду. У відповідності до вимог ч.1 ст. 205 КАС України, неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, розглянувши позовну заяву в межах заявлених позовних вимог, врахувавши вимоги ст.ст.173, 179, 181, 183 КАС України, мету і строк проведення підготовчого засідання, процесуальну поведінку відповідача, прийнявши зі згоди позивача рішення про ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні, вислухавши позивача, враховуючи належне повідомлення відповідача про судовий розгляд, вивчивши та дослідивши надані до суду докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовної заяви в силу наступного.

Стаття 245 КУпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підставі вимог ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В судовому засіданні встановлено наступне: із копії постанови Серії ЕАК № 1563487 від 27 вересня 2019 року вбачається, що 27 вересня 2019 року 0 15 год. 04 хв. у м.Києві, проспект Повітрофлотський №33/2, ОСОБА_1 здійснив розворот на пішохідному переході, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN SHARAN» номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п.10.7 Правил Дорожнього Руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП України (а.с.2).

Зазначена постанова Серії ЕАК № 1563487 від 27 вересня 2019 року була перевірена судом на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 125 КУпАП, передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів у виді попередження, за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу. Загальним об`єктом зазначених правопорушень є суспільні відносини у сфері дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень може мати різноманітний характер, обумовлений особливостями норми правил дорожнього руху, яку порушує винна особа. Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП виявляється, як правило у формі необережності.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, дані вимоги закону також були проігноровані інспектором поліції при винесенні постанови.

Виходячи із положень вищезгаданих статей, слід на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, зробити висновок, що інспектором поліції Шулежко Є.С., не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, не дотримано і вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення. Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні вимог ст.125 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що в діях позивача формально вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.125 КУпАП, проте в матеріалах справи не достатньо доказів, які вказували б на вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ч.2,ч.4-6 ст.258 КУпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК № 1563487 від 27 вересня 2019 року, винесена інспектором 4 батальйону 6 поліцейської роти Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенантом поліції Шулежко Є.С., за порушення ОСОБА_1 вимог ст.125 КУпАП з порушенням норм чинного законодавства, оскільки в постанові відсутні відомості про застосування фото чи відео фіксації, що давало б право виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу.

Позивач довів свою позицію щодо даної справи, дані докази ніким не оспорювалися.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у Постанові від 26.04.2018 року в справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню, так як в судовому засіданні повно і всебічно з`ясовано обставини справи та позов підтверджений належними доказами.

Згідно абз.2 ч.5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням викладеного, підстави для стягнення з Управління патрульної поліції у м.Києві судового збору в даному випадку відсутні.

Щодо заявленої позивачем вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення слід зазначити, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, яка кореспондується з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду. Однак адміністративні суди не наділені повноваженнями закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення, тому на підставі вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача у закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 (справа № 1-11/2015 року), п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", ст. ст. 251, 258, 288, 292, 293 КУпАП, ст. ст. 9, 18, 77, 90, 139, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 6 поліцейської роти Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Шулежко Євгенія Степановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити частково.

Визнати дії інспектора 4 батальйону 6 поліцейської роти Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Шулежко Євгенія Степановича при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК № 1563487 від 27 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК № 1563487 від 27 вересня 2019 року, винесену інспектором 4 батальйону 6 поліцейської роти Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Шулежко Євгенія Степановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді попередження скасувати.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення суду надіслати для відому інспектору 4 батальйону 6 поліцейської роти Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанту поліції Шулежко Є.С..

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Савенко