Справа № 640/12609/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м. Київ № 640/12609/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкова В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити ді

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначені пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку неправомірним;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 8 років.

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу державну пенсію відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з дати подання заяви.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та у період з 11 липня 1987 року по 14 вересня 1987 року виконував роботи в 3 зоні, в районі третього енергоблоку ЧАЕС. З огляду на вказане, у листопаді 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Проте, відповідач не надав жодної відповіді на вказану заяву, у зв`язку з чим позивач через свого представника повторно звернувся до відповідача із заявою від 29 березня 2019 року № 82. Відповідач листом від 08 травня 2019 року № 95852/02 відмовив позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, мотивуючи це тим, що відсутній оригінал пільгової довідки, яка підтверджує факт роботи в зоні відчуження. Позивач, не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає його протиправним, оскільки його безпосередня участь в роботах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в повній мірі підтверджується наданим до заяви документами. За наведених обставин, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

06 вересня 2019 року Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що додані позивачем до заяви про призначення пенсії документи не містили відомостей стосовно населених пунктів чи об`єктів де останнім проводилися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, відповідач вказує, що позивачем не подавалася заява встановленого зразка для призначення пенсії. З огляду на вказане, відповідачем було прийняте спірне рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах. За наведених обставин, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), що підтверджується копією посвідчення Серія НОМЕР_1 з 20 червня 2019 року.

29 травня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказане не заперечується учасниками справи.

Листом від 08 травня 2019 року № 95852/07 відповідач повідомив позивачу про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах. Своє рішення відповідач мотивував тим, що відсутній оригінал пільгової довідки, яка підтверджує факт роботи в зоні відчуження призначити пенсію відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись з таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Відповідно до частини першої статті Закону № 1058, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058 передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1058 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону №796 визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону № 1058.

Так, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

При цьому, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Так, пунктом 1 частини першої статті 55 Закону № 796 передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів або з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років, а учасникам, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, - на 8 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Отже, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

В силу приписів пункту третього статті 65 Закону № 796 документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідно до статті 15 Закону № 796 є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Із аналізу наведених вище правових норм слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Судом встановлено, що позивач в період з 11 липня 1987 року по 14 вересня 1987 року в складі військової частини № НОМЕР_2 виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується архівною довідкою Приватної установи «Центральний архів атомної галузі державної корпорації з атомної енергії «Росатом» від 30 червня 2017 року.

Разом з тим, в матеріалах справи та матеріалах пенсійної справи міститься: копія трудової книжки позивача, в якій внесений запис про те, що ОСОБА_1 з 11 липня 1987 року по 14 вересня 1987 року був прийнятий в район № 16 каменярем 4 розряду на період ремонтно-відновлювальних робіт на енергоблоку № 3 ЧАЄС; копії довідки Управляння будівництва № 605 м. Чорнобиль про те, що ОСОБА_1 під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС отримана доза опромінення (ренг. з 27 липня 1987 року по 11 вересня 1987 року); копія довідки № 3126 Управляння будівництва № 605 від 14 вересня 1987 року про занятість на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС

Суд зауважує, що статтею 14 Закону № 796 для встановлення пільг і компенсацій визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої вказаної статті Закону № 796, до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 належать особи, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Позивачу видане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якому вказано, що він відноситься до 2 категорії, а тому, з урахуванням приписів пункту 2 частини першої статті 14 Закону № 796, даний документ, з урахуванням архівної довідки, є підтвердженням того, що позивач перебував у зоні відчуження не менше 14 календарних днів у 1987 році.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується необхідне перебування позивача в зоні відчуження під час участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 8 років.

Аналогічні правові позиції щодо застосування вказаних вище норм права висловлені Верховним Судом в постановах від 10.07.2019 у справі №577/4716/16-а (адміністративне провадження № К/9901/32100/18) та від 08.08.2019 у справі №533/95/17 (адміністративне провадження № К/9901/33604/18).

Таким чином, в ході судового розгляду справи судом встановлена наявність у позивача права на зниження загального пенсійного віку на 8 років, у зв`язку з чим відмова відповідача щодо призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах з мотивів відсутності у нього такого права суперечить вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому визнається судом протиправною.

Також, суд звертає увагу на те, що позивач просить суд зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу з дати подання заяви, що цілком з узгоджується з приписами статті 45 Закону № 1058, згідно з якими пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Водночас, позивач у позовній заяві зазначає, що з первиною відповідною заявою звернувся до відповідача у листопаді 2018 року, проте, а ні матеріали справи, а ні матеріали пенсійної справи не містять заяви позивача датованої листопадом 2018 року та відповіді відповідача на вказану заяву.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з 29 березня 2019 року.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання відмову протиправною, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначені пенсії позивачу зі зниженням пенсійного віку.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію ОСОБА_1 з 29 березня 2019 року із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 8 років.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 29 березня 2019 року.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова