Справа № 120/2783/19-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2783/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Демитор Н.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

24 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПУАТ "Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась у Вінницький окружний адміністративний суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПУАТ Фідобанк Коваленка Олександра Володимировича (відповідача), про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 30.09.2019 позовну заяву позивача разом з доданими до неї матеріалами повернув особі, яка її подала. Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що з оскаржуваним рішенням від 25.05.2016 позивач не була ознайомлена, оскільки була відсутня під час його прийняття. Вважає, що зазначене рішення встановлює стан триваючого порушення і тому до неї не застосовується строк, визначений ст. 122 КАС України.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що в прохальній частині позовної заяви, позивач просить визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУАТ «Фідобанк» щодо нікчемності операцій по перерахуванню коштів на рахунок позивачки.

Згідно наявного в матеріалах позовної заяви листа № 1-11-1/1069-ЛК-ОГ від 04.10.2018, зазначено, що оспорюване рішення прийнято на підставі Рішення Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб, затвердженої Наказом Уповноваженої особи ФГВО на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» № 29 від 25.05.2016. Тобто позивач оскаржує рішення датоване 25.05.2016.

При цьому, адміністративний позов датований 10.05.2019, а до суду першої інстанції поданий 30.08.2019, про що проставлена відмітка Вінницького окружного адміністративного суду про отримання позовної заяви.

Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 03.09.2019 позовну заяву залишив без руху у зв`язку з недотриманням вимог статей 160, 161, 172 КАС України та встановив 5-денний термін з дня одержання копії ухвали для усунення визначених у ній недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та доказів в її обґрунтування та надання суду обґрунтованої заяви про залучення ПУАТ «Фідобанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості третіх осіб.

26.09.2019 від позивача надійшла заява, в якій остання вказує, що оскаржуване рішення від 25.05.2016 встановлює стан триваючого порушення і тому до неї не застосовується строк, визначений ст. 122 КАС України. Позивач не обізнана з такими короткими строками, оскільки не є фахівцем у галузі права. Крім того, зазначає, що критерієм для прийняття позовної заяви до розгляду не може бути формальний підхід щодо визначення 6-місячного строку як присічного.

Дослідивши матеріали, що надійшли на виконання вимог ухвали суду від 03.09.2019 суд зазначив, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем повною мірою не виконанні, а недоліки не усунуті, а тому, згідно вимог статей 123, 169 КАС України повернув позовну заяву позивачеві.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право на звернення до адміністративного суду. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтями 160, 161 КАС України.

Норми статей 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень даних норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам Закону.

Частинами 1, 3статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до статті 121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення суддею (судом) питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку в конкретній справі залежить від вказаних у клопотанні причин, підтверджених відповідними засобами доказування.

Обставини, які скаржник вважає поважними і такими, що перешкодили здійснити процесуальне право, підлягають оцінці щодо їхньої справжності, об`єктивності, часу виникнення й обізнаності з ними сторони, того, наскільки вони завадили чи могли перешкодити своєчасно здійснити передбачені законодавством дії. І залежно від змісту та обсягу цих обставин суд визначає, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як встановлено судом першої інстанції, звертаючись з даним позовом, позивачка оскаржує рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУАТ «Фідобанк» щодо нікчемності операцій по перерахуванню коштів на рахунок позивачки. В той же час, з матеріалів позовної заяви видно що, у відповідь на запит позивачки від 23.08.2018, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" листом від 04.10.2018 повідомлено, що рішенням Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб № 29 від 25.05.2016 прийнято рішення про визнання нікчемним правочин від 16.05.2018 з перерахування коштів в сумі 155 000,00 грн. на користь позивачки.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що про оскаржуване рішення приймалось без її участі, про його існування не було відомо, зазначає, що це рішення має характер триваючого порушення та з урахуванням того, що вона не є фахівцем у галузі права та строк нею не пропущений.

Однак, як встановлено судом першої інстанції про оскаржуване рішення позивачка дізналась з листа від 04.10.2018, також, в додатках до позовної заяви міститься витяг з договору про надання правничої допомоги укладений з адвокатом, який датований 15.03.2019, що спростовує зазначене, оскільки адвокат є особою, яка має юридичну освіту і повинен знати встановлені процесуальним законодавством строки звернення до суду та може здійснювати відповідні дії в інтересах позивача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку підлягав застосуванню саме строк визначений у частині 2 статті 122 КАС України.

Отже, у справі, що розглядається, комплексна оцінка вказаних у клопотанні обставин не дала суду можливість за внутрішнім переконанням визнати обставини, на які покликається заявник, непереборними чи такими, що об`єктивно не дали можливість йому своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування до даних правовідносин триваючого порушення прав позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки таке трактування не має законодавчого підґрунтя.

Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що подання позову це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.