Справа № 520/9035/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 р. Справа № 520/9035/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі № 520/9035/19 (головуючий 1 інстанції Бабаєва А.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління національної поліції в Харківській області в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Харківській області щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду війни II групи, інвалідність якого пов`язана з травмою з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління НП в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу як інваліду війни II групи у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 грудня 2019 року, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. в п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію", за вирахуванням суми 440500,00 грн. раніше отриманої грошової допомоги за 50% втрати працездатності від травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України в Харківській області, у сумі 135 800 грн., перерахувавши грошові кошти на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в Філія Харківське обласне управління AT «Ощадбанк».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, як інвалід II групи у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 грудня 2019 року, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. в п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач, Головне Управління національної поліції в Харківській області, надало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач надав до суду пояснення на відзив, в яких посилається на порушення відповідачем його прав на одержання одноразової грошової допомоги, як інваліда II групи відповідно до Порядку № 4.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач проходив службу у ГУМВС в Харківській області та в Національній поліції України.

Згідно з наказом ГУНП в Харківській області від 24.04.2018 року №96 о/с, ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Московського відділу поліції ГУНП в Харківській області через хворобу за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

01.08.2018 року Обласною медико-соціальною експертною комісією №2 м. Харкова під час первинного обстеження позивачу було встановлено 3 групу інвалідності та встановлено 50% втрати працездатності, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії 10 ААА №016751 та довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №686716 від 01.08.2018 року.

05.09.2018 року начальником ГУНП в Харківській області затверджено висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 440500,00 грн. на підставі підпункту 3 пункту 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно платіжного доручення № 327 одноразова грошова допомога у сумі 440500,00 грн. була перерахована на рахунок позивача.

08.07.2019 року під час повторного огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 було встановлено II групу інвалідності з 25.06.2019 та 70% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою про результати визначення професійнї працездатності у відсотках серії 12 ААА №013046 та довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №980203 від 08.07.2019 року.

17.07.2019 року позивач звернувся до ГУНП в Харківській області з заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, з посиланням на встановлення II групи інвалідності від травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до листа ГУ НП в Харківській області №2904/119/01/29-2019 від 14.08.2019 року позивачу повідомлено про те, що на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» позивачу при первинному огляді медико-соціальною експертної комісією 17.07.2018 року була встановлена 3 група інвалідності та була проведена виплата одноразової грошової допомоги у сумі 440500,00 грн. Також, вказано, що згідно частини 2 статті 97 Закону порядок та умови виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюються Міністерством внутрішніх справ України. Зазначено, що на підставі наказу МВС України від 11.01.2016 року № 4 (зі змінами) «Про затвердження Порядку та умов виплати ОГД» пунктом 8 розділу IV було передбачено наступне: якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Крім того, вказано, що 14.05.2019 року наказом МВС України № 249 були внесені зміни до Порядку та умов виплати ОГД, пункт 8 розділу IV було викладено у новій редакції: « 8. Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Вказано, що зазначені зміни не передбачають виплати колишнім співробітникам поліції одноразової грошової допомоги (різниці) при встановлені вищої групи інвалідності чи іншого відсотку втрати працездатності. Повідомлено, що керівництвом ГУНП в області затверджено висновок про відмову позивачу у призначені та виплати ОГД у більшому розмірі, у зв`язку з тим, що статтею 97 Закону не передбачено такої підстави для призначення та пивлати ОГД, як встановлення вищої групи інвалідності у порівнянні з тою групою інвалідності, на підставі якої вже призначено та виплачено одноразову грошову допомогу.

Також, ГУ НП в Харківській області складено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу з тих підстав, що статтею 97 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VІІІ «Про Національну поліцію», не передбачено такої підстави для призначення та виплати ОГД, як встановлення вищої групи інвалідності у порівнянні з тою групою інвалідності, на підставі якої вже призначено та виплачено одноразову грошову допомогу.

Позивач, вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно внесених змін до п. 8 розділу IV Порядку № 4 позивач не має права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, оскільки йому було встановлено групу інвалідності, а не встановлено ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності.

Колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із підпунктом 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до частини 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Пунктом 1 розділу І Порядку № 4 передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (надалі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Підпунктом 2 пункту 4 розділу І Порядку передбачено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 розділу І Порядку днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Відповідно до пункту 5 Порядку для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті). Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

Пунктом 8 розділу IV Порядку № 4 (у редакції чинній на момент встановлення первинної групи інвалідності) якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана фінансовим підрозділом цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання ОГД.

Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №249 від 05.04.2019 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №414/33385 від 19.04.2019 року, внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, а саме, абзац перший пункту 8 викладено в наступній редакції: «Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми». Редакція діє з 14.05.2019 року.

Відповідно до листа ГУ НП в Харківській області №2904/119/01/29-2019 від 14.08.2019 року позивачу, повідомлено про те, що 14.05.2019 року наказом МВС України № 249 були внесені зміни до Порядку та умов виплати ОГД, пункт 8 розділу IV було викладено у новій редакції: « 8. Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Вказано, що зазначені зміни не передбачають виплати колишнім співробітникам поліції одноразової грошової допомоги (різниці) при встановлені вищої групи інвалідності чи іншого відсотку втрати працездатності. Повідомлено, що керівництвом ГУНП в області затверджено висновок про відмову позивачу у призначені та виплати ОГД у більшому розмірі, у зв`язку з тим, що статтею 97 Закону не передбачено такої підстави для призначення та пивлати ОГД, як встановлення вищої групи інвалідності у порівнянні з тою групою інвалідності, на підставі якої вже призначено та виплачено одноразову грошову допомогу.

Також, ГУ НП в Харківській області складено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу з тих підстав, що статтею 97 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VІІІ «Про Національну поліцію», не передбачено такої підстави для призначення та виплати ОГД, як встановлення вищої групи інвалідності у порівнянні з тою групою інвалідності, на підставі якої вже призначено та виплачено одноразову грошову допомогу.

Суд зазначає, що твердження відповідача, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні та виплаті ОГД, оскільки нормами ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та нормами Порядку №4 не передбачено підстав для повторної виплати грошової допомоги у разі встановлення вищої групи інвалідності у порівнянні з первинною встановленою групою інвалідності, на підставі якої вже призначено та виплачено одноразову грошову допомогу, є помилковим.

Колегією суддів встановлено, що 08.07.2019 року під час повторного огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 було встановлено II групу інвалідності з 25.06.2019 та 70% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою про результати визначення професійно працездатності у відсотках серії 12 ААА №013046 та довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №980203 від 08.07.2019 року.

Пункт 8 Порядку № 4 зі змінами згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №249 від 05.04.2019 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 414/33385 від 19.04.2019 року передбачає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку з встановленням вищої ІІ групи інвалідності та більшого відсотку втрати працездатності 70%, яка встановлена ОСОБА_1 при повторному огляді, вже після вставлення ІІІ групи інвалідності та 50% втрати працездатності.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.3 ч. 1 статті 97 Закону України "Про національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

- визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Із статті 22 Конституції України вбачається, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Верховний Суд України у постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-563а14 зазначив, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

У разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у позивача виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В силу статті 58 Конституції Українипункт 8розділу IV Порядку № 4, який набрав законної силиз 05.04.2019 року, на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки дана зміна розповсюджується на правовідносини, які виникнуть вперше після 05.04.2019 року.

Правова позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 березня 2018 року у справі № 295/3091/17.

Окрім того, аналіз тлумачення відповідачем змін до порядку дозволяє зробити висновок про наявність певних ознак дискримінації відносно осіб, які попередньо отримали групу інвалідності, а не відсоток втрати працездатності.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції України в Харківській області щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду війни II групи, інвалідність якого пов`язана з травмою з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України в Харківській області підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог в частинізобов`язання Головного управління НП в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу як інваліду війни II групи у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 грудня 2019 року, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. в п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію", за вирахуванням суми 440500,00 грн. раніше отриманої грошової допомоги за 50% втрати працездатності від травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України в Харківській області, у сумі 135 800 грн., перерахувавши грошові кошти на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в Філія Харківське обласне управління AT «Ощадбанк», колегія суддів звертає увагу, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи вищевказане та те, що діючим законодавством встановлена процедура прийняття рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади чи місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цих органів, а отже, суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Колегія суддів зауважує, що в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «HasanandChaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Отже, при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Водночас, Європейський суд з прав людини у свої практиці зазначив, що ефективний спосіб захисту повинен бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд суб`єкта владних повноважень дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (Рішення у справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005) і такий спосіб захисту повинен існувати незалежно від форми його вираження у правовій системі тієї чи іншої країни (Рішення у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» від 15.11.1996).

Ефективний спосіб захисту повинен запобігати виникненню або продовженню порушенню чи надати належне відшкодування порушенню, що мало місце (Рішення у справі «Кудла проти Польщі» від 26.10.2000).

Відповідно до параграфів 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Корецький та інші проти України» вислів «передбачений законом» у другому пункті статті 11 Конвенції не тільки вимагає, щоб дія, яка оскаржується, була передбачена національним законодавством, але також містила вимогу щодо якості закону. Закон має бути доступний для конкретної особи і сформульований з достатньою чіткістю для того, щоб вона могла, якщо це необхідно, за допомогою кваліфікованих радників передбачити в розумних межах, виходячи з обставин справи, ті наслідки, які може спричинити означена дія. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно закон має достатньо чітко визначати межі такої дискреції та порядок її реалізації. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства яке безумовно не може передбачити всі можливі випадки значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від числа та статусу осіб, яких воно стосується.

Наведені відповідачем доводи не підтверджують наявність передбачених п. 8 Порядку №4 підстав для відмови позивачу у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, а тому, з огляду на фактичні обставини справи, реалізуючу встановлене ч. 1 ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства, з метою забезпечення ефективного способу захисту та поновлення порушеного права позивача, суд, не підміняючи орган владних повноважень та не втручаючись у його дискреційні повноваження щодо здійснення активних дій стосовно виплати одноразової допомоги, з метою повного захисту прав та інтересів позивача вважає за потрібним зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу спірної одноразової допомоги.

Покликання на втручання в дискреційні повноваження відповідача в частині зобов`язань останнього щодо вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу, на переконання колегії суддів, з врахуванням повноважень відповідача та практики ЄСПЛ, є безпідставними.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 - кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.04.2005 "Афанасьєв проти України" вказав, що спосіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

В рішенні Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15, суд вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі № 520/9035/19 - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Харківській області щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду війни II групи, інвалідність якого пов`язана з травмою з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України в Харківській області.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2019 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності якінваліду II групи у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 грудня 2019 року, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. в п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію", за вирахуванням суми 440500,00 грн. раніше отриманої грошової допомоги за 50% втрати працездатності від травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в Національній поліції України в Харківській області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко