Справа № 804/14175/14
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року Справа №804/14175/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Букіна Л.Є., переглянувши у місті Дніпрі матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 804/14175/14 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2014 року провадження у справі № 804/14175/14 зупинено до відновлення можливості повідомлення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання у справі.

Вказана справа перебувала у провадженні судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановського Р.А.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративна справа № 804/14175/14 передана на розгляд судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Букіній Л.Є.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 року вищезазначену справу прийнято суддею Букіною Л.Є. до свого провадження.

Розглядаючи подані учасниками справи письмові матеріали суд зазначає, що положеннями статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС Україн), визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, зокрема: до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено і з матеріалів справи слідує, що оскарженими позивачем записами у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на житловий будинок, за адресою: АРК, АДРЕСА_1 за третьою особою на підставі відступлення права за іпотечним договором.

У той же час, з матеріалів справи слідує, що до моменту внесення оскаржених записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вищевказане нерухоме майно на праві приватної власності належало позивачу.

При цьому, з матеріалів справи слідує, що позивачем укладено з ЗАТ «АгроБанк» укладено кредитний договір та в забезпечення його виконання іпотечний договір з передачею в іпотеку житловий будинок, за адресою: АРК, м. Феодосія, смт. Коктебель, провулок шкільний, будинок 1-б. У подальшому, право вимоги за іпотечним договором відступлено на користь третьої особи та останнім реалізовано надане право на вищевказане нерухоме майно.

З врахуванням вище викладеного, суд доходить висновку, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - житловий будинок, за адресою: АРК, АДРЕСА_1 , а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 813/1362/16, 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18, 29 січня 2019 року у справі № 803/1589/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Суд відмічає, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 ЦПК, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У справі, що розглядається, позовні вимоги позивача щодо скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, спрямовані на захист порушеного права власності на спірне приміщення, а відтак спір має приватноправовий характер та повинен розглядатися у поряду цивільного судочинства.

У відповідності до ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі. Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі № 804/14175/14 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що цю позовну заяву належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.Є. Букіна