Справа № 320/5079/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2019 року м. Київ № 320/5079/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області,

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФК80570 від 12.10.2018.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФК80570 від 12.10.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій та з 05 березня 2019 року виплачувати пенсію загальною сумою.

- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.02.2006 отримує пенсію, призначену за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ). Розрахунок його пенсії здійснювався, виходячи із розміру посадового окладу судді військового місцевого суду на момент його звільнення із військової служби.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Оскільки специфіка правового статусу суддів військових судів полягає в тому, що цей правовий статус включає і статус військовослужбовця і судді одночасно, а частина третя статті 63 Закону № 2262-ХІІ пов`язує перерахунок призначеної пенсії з фактичною зміною видів грошового забезпечення, що і відбулось із введенням в дію з 1 березня 2018 року Постанови № 103.

Позивач вказав, що відповідачем проведено перерахунок його пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФК80570 від 06.08.2018 виходячи з посадового окладу начальника штабу заступника командира батальйону аеродромно-технічного забезпечення.

Розмір підвищення його пенсії зменшено з 01.01.2018 до 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 до 75 відсотків. Позивач вважає, зазначене обмеження у розмірі 75 відсотків у 2019 році є протиправним та суперечить вимогам Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Конвенції про права людини та практики Європейського суду з прав людини. Позивач посилається на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Також, позивач посилається на рішення Верховного Суду від 06.08.2019 у зразковій справі № 160/3586/19.

Крім того, позивач вказав, що Київським обласним військовим комісаріатом приведено у відповідність його грошове забезпечення відповідно до посадового окладу, на момент його звільнення із військової служби та повторно направлено відповідачу довідку про розмір грошового забезпечення № ФК80570 від 12.10.2018 для подальшого перерахунку його пенсії, проте відповідач відмовив у такому перерахунку з тих підстав, що дана довідка не відповідає встановленій формі додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018.

Позивач вважає, що відповідач, протиправно відмовив йому у перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФК80570 від 12.10.2018, що призвело до порушення його права на отримання пенсії у розмірі, встановленому Законом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні). Крім того, даною ухвалою судом витребувано від відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача; письмові пояснення про те, чи визнає відповідач право позивача на перерахунок пенсії з підстав зазначених у позовній заяві; від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію довідки № ФК80570 від 12.10.2018 про розмір грошового забезпечення позивача.

При цьому судом запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та/або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник відповідача в письмовому відзиві, поданому до суду 15.10.2019 вх. № 28010/19, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що пенсія позивачу виплачується згідно норм чинного законодавства.

Відповідач у відзиві зазначив, що довідка про розмір грошового забезпечення ФК № 80570 від 12.10.2018 не відповідає встановленій формі згідно додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 90 посада позивача до дня відрядження з посади начальника штабу заступник командира батальйону аеродромно-технічного забезпечення відповідає 23 тарифному розряду.

Крім того, відповідач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду у Київській області з 01.01.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням розміру окладу за посадою 4930,00 грн., окладом за військове звання 1410,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 2853,00 грн. на підставі довідки, виданої уповноваженим органом з якого позивача було звільнено. З 01.01.2018 виплата перерахованої пенсії складає 50%, з 01.01.2019 по 31.12.2019 75%, а з 01.01.2020 100% суми підвищення визначеного станом на березень 2018 року. Підставою для відтермінування виплати перерахованої пенсії позивачу слугував встановлений Постановою 103 порядок виплати перерахованої пенсії.

Відповідач вказав у відзиві, що Постанова Кабінету Міністрів України № 103 на час розгляду адміністративної справи в суді першої інстанції не оскаржена, є чинною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та з 01.02.2006 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_1 , яке видане Чернівецьким облвійськкоматом 25.05.2006.

Із записів послужного списку (Т-544506) вбачається, що у період з 11.04.1995 по 20.08.1996 років позивач займав посаду начальника штабу заступника командира батальйону аеродромно-технічного забезпечення, з 21.08.1996 по 19.06.199 слухач Військового інституту Київського університеті імені Т.Г. Шевченка, з 19.06.1999 по 29.06.1999 зарахований в розпорядження Першого заступника Міністра оборони України, з 31.06.1999 по 12.08.1999 відряджений у розпорядження Голови Верховного суду України, з 12.08.1999 по 26.08.2003 помічник судді військової колегії Верховного суду України.

Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України першого заступника Міністра оборони України від 19.08.2000 від № 78 позивачу присвоєно чергове військове звання підполковника юстиції.

Указом Президента України, Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України від 12 червня 2003 року № 525 «Про призначення суддів» позивача було призначено на посаду судді військового місцевого суду Чернівецького гарнізону.

Відповідно до Наказу в.о. Голови Верховного Суду України № 463к від 2003 року позивач звільнений з посади помічника судді Військової судової колегії у зв`язку з призначенням на посаду судді військового місцевого суду Чернівецького гарнізону з 26.08.2003 року.

Наказом заступника Міністра оборони України № 69 від 26 грудня 2005 року позивача звільнено з військової служби у запас з посади судді військового місцевого суду Чернівецького гарнізону у військовому звані підполковника юстиції за пунктом 67, підпунктом «б», у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Наказом в.о. голови військового місцевого суду Чернівецького гарнізону № 8 від 30 січня 2006 року позивач виключений зі списків особового складу військового суду та направлений на військовий облік до Чернівецького МВК.

Зі змісту грошового атестату позивача серії ЗС № 584149, виданого Військовим місцевим судом Чернівецького гарнізону вбачається, що пенсія йому призначена, виходячи із розміру посадового окладу судді військового місцевого суду на момент його звільнення із військової служби, який складав 2656,00 грн.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, копії якої суду надані відповідачем, 06.08.20018 Київський обласний військовий комісаріат направив Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області довідку № ФК-80570 від 06.08.2018 про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії відповідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб».

Відповідно до даної довідки грошове забезпечення позивача за посадою військовий суддя з 01.03.2018 складає: посадовий оклад 4930,00 грн., що відповідає тарифному розряду 23, оклад за військовим званням (підполковник) 1410,00 грн., надбавка за вислугу років (45 %) 2853,00 грн. Всього грошове забезпечення складає 9193,00 грн.

Судом встановлено, що 12.10.2018 Київський обласний військовий комісаріат надіслав Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області лист від 12.10.2018 року за вих. № 1/2/5261 з проханням забезпечити належне виконання вимог чинного законодавства щодо перерахунку пенсійного забезпечення позивача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ФК-80570 від 12.10.2018.

Зі змісту довідки № ФК-80570 від 12.10.2018 вбачається, що вона видана відповідно до довідки Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 192 та постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018, розмір посадового окладу становить 17620,00 грн., оклад за військовим званням (підполковник юстиції) 1410,00 грн., надбавка за вислугу років (45 %) 8563,50 грн. Всього грошове забезпечення складає 27593,50 грн.

Судом встановлено, що довідка № ФК-80570 від 12.10.2018 разом із листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.10.2018 за вих. № 1/2/5261 та відповідними роз`ясненнями щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії отримана 25.10.2018 начальником Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Васильєвою А.В., про що свідчить розписка.

Позивач стверджує, що після отримання даної довідки перерахунку пенсії не було проведено, про причини відповідач не повідомив.

Як вбачається з листа від 15.03.2019 вих.№ 507/Д-04 відповідача, з 01.01.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідки № ФК-80570 від 06.08.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою 4930,00 грн., окладом за військове звання 1410,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 2853,00 грн. Відповідач зазначив, що 18.10.2018 року з ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла довідка про розмір грошового забезпечення позивача № ФК-80570 від 12.10.2018 року. Керуючись пунктом 16 постанови Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області проведено перевірку правильності складання довідки про розмір грошового забезпечення № ФК-80570 від 12.10.2018. У результаті звірки встановлено, що довідка про розмір грошового забезпечення № ФК-80570 від 12.10.2018 видана з порушенням Постанови № 103.

Не погоджуючись з доводами відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію.

Статтею 63 Закону 2262-ХІІ визначено порядок перерахунку раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, згідно з пунктом 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 (далі - Постанова №45) під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 (далі Постанова № 103), Кабінет Міністрів України прийняв рішення перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704).

Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму, працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Наказом Міністерства оборони України від 01.03.2018 № 90, встановлено тарифні розряди за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України (далі Наказ № 90).

У додатках 1-22 до Наказу № 90 визначені основні типові посади та основні посади осіб офіцерського складу Збройних Сил України, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Проте, у цих додатках відсутня посада військового судді, з якої позивача було звільнено із військової служби.

Водночас, суд зазначає, що особливості статусу військових суддів визначались Законом України від 7 лютого 2002 року № 3018-III «Про судоустрій в Україні» (чинного на час виходу позивача на пенсію).

Так, статтею 63 зазначеного Закону передбачено, що судді військових судів перебувають на військовій службі і входять до штатної чисельності Збройних Сил України. Посадовий оклад судді військового суду гарнізону прирівнюється до посадового окладу судді загального місцевого суду.

Військові звання суддям військових судів присвоюються Президентом України за поданням Голови Верховного Суду України, якщо інше не встановлено законом. Строки та порядок присвоєння військових звань, порядок звільнення з військової служби суддів визначаються законом. Військовий суддя, крім здійснення правосуддя, не може залучатися до виконання інших обов`язків військової служби.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (чинного на час виходу на пенсію), грошове утримання судді військового суду складається з посадового окладу, окладу за військове звання, доплат за кваліфікаційний клас судді та за вислугу років військовослужбовця.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Оскільки специфіка правового статусу суддів військових судів полягає в тому, що цей правовий статус включає і статус військовослужбовця і судді одночасно, а частина третя статті 63 Закону № 2262-ХІІ пов`язує перерахунок призначеної пенсії з фактичною зміною видів грошового забезпечення, що і відбулось із введенням в дію з 1 березня

2018 року Постанови №103.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.

Відповідно до цього Порядку довідки про розмір грошового забезпечення надаються уповноваженими структурними підрозділами тієї силової структури, з якої особа звільнялась з військової служби.

Судом встановлено, що у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України позивача звільнено з військової служби у запас з посади судді військового місцевого суду Чернівецького гарнізону у військовому звані підполковника юстиції за пунктом 67, підпунктом «б».

Таким чином, на день звільнення з військової служби позивач обіймав посаду судді військового місцевого суду, а не посаду начальника штабу заступника командира батальйону аеродромно-технічного забезпечення, як помилково стверджує відповідач.

Крім того, судом встановлено, що Київським обласним військовим комісаріатом переглянуто тарифний розряд військової посади позивача за відповідною посадою, яку позивач займав на дату звільнення зі служби. Вказане вище підтверджується копією листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.10.2018 №1/2/5261, копією довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій № ФК-80570 від 12.10.2018.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу на те, що у листі від 12.10.2018 №1/2/5261 ТВО Військового комісара Київського обласного військового комісаріату просив відповідача забезпечити належне виконання вимог чинного законодавства щодо перерахунку пенсійного забезпечення позивача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ФК-80570 від 12.10.2018.

Довідка видана уповноваженою на те особою, підписана та скріплена печаткою.

З урахуванням викладеного, Київський обласний військовий комісаріат обґрунтовано та законно виготовив та направив до пенсійного органу довідку про розмір грошового забезпечення позивача, виходячи з посади судді військового місцевого суду на день звільнення позивача з військової служби, згідно з якою посадовий оклад становить 17620,00 грн., оклад за військовим званням (підполковник юстиції) 1410,00 грн., надбавка за вислугу років (45 %) 8563,50 грн.

Частиною третьою статті 43 Закону України № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 4 статті 63 Закону України № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Отже, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Суд зазначає, що Головні управління Пенсійного фонду України здійснюють перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласних військових комісаріатів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення, в тому числі складові грошового забезпечення, встановлена у додатку 2 Порядку № 45.

Наведене свідчить про те, що у відповідача були законні підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ФК-80570 від 12.10.2018.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Проте, судом встановлено, що дану норму Закону відповідач порушив. Як було зазначено вище 18.10.2018 з ІНФОРМАЦІЯ_1 до відповідача надійшла довідка про розмір грошового забезпечення № ФК-80570 від 12.10.2018, проте пенсійний орган лише 28.01.2019 скористався своїм правом передбаченим пунктом 16 постанови Правління Пенсійного фонду України № 3-1, провівши перевірку правильності складання довідки про розмір грошового забезпечення № ФК-80570 від 12.10.2018 та дійшов до помилкового висновку, що довідка про розмір грошового забезпечення № ФК-80570 від 12.10.2018 видана з порушенням постанови № 103.

Як вбачається з копії Результатів звірки відомостей, поданих для обчислення пенсії, з первинними документами, звірці підлягали не первинні документи, на підставі яких була видана довідка № ФК-80570 від 12.10.2018, а постанова Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, постанова Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, наказ Міністерства оборони України № 90 від 01.03.2018. Що свідчить про формальний підхід відповідача.

Таким чином, всупереч вимогам ст.45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ст.ст. 52, 63 Закону № 2262-ХІІ відповідач протиправно відмовив у перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФК80570 від 12.10.2018, що призвело до порушення прав позивача на належний розмір пенсії.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач, протиправно відмовив у перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФК80570 від 12.10.2018, що призвело до порушення права позивача на отримання пенсії у розмірі, встановленому Законом. Тож порушені права позивача слід поновити, зобов`язавши відповідача провести перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 52 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Згідно із частиною 2 статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано. Верховний Суд у Постанові від 12.11.2019 вказав, що оскаржувані пункти постанови КМУ № 103 всупереч вимогам ч. 3 ст. 1-1, ст. 43, ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» змінюють умови і норми пенсійного забезпечення військовослужбовців. Отже, Верховний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що пункти 1,2 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку є протиправними та такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у зразковій справі Верховного Суду від 06.08.2019 (справа № 160/3586/19).
Згідно з вимогами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 05 березня 2019 року, з урахуванням вже сплачених сум, визначається Законом № 2262-XII, отже підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності".

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

З такою позицією погодився Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (рішення від 19.03.2019 у справі № 806/1952/18) і зазначив, що згідно рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.
За таких обставин у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України не застосовується, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Отже, в силу наведених норм Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 45 право позивача на перерахунок пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення з 01 січня 2018 року є абсолютним та не може бути обмеженим будь-яким строком в силу вимог частини 3 статті 51 Закону № 2262-ХІІ.

Проте, з моменту надходження довідки Київського обласного військового комісаріату № ФК80570 від 12.10.2018 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, відповідач всупереч п. 4 Порядку № 45 та ст. 51 Закону № 2262-ХІІ не здійснив перерахунок пенсії позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, оскільки відмова відповідача у перерахунку пенсії на підставі довідки Київського обласного військового комісаріату № ФК80570 від 12.10.2018, викладена у листі від 15.03.2019 вих.№ 507/Д-04 стосується прав конкретної особи, вказане рішення є індивідуальним актом та підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07).

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч.4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, оскільки судом викладено висновки щодо необхідності проведення позивачу перерахунку пенсії, і відповідач не може діяти в іншій спосіб, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.01.2018 на підставі довідки Київського обласного військового комісаріату № ФК80570 від 12.10.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій та з 05 березня 2019 року виплачувати пенсію загальною сумою.

Згідно із ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем за заявлені позовні вимоги немайнового характеру сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн. згідно квитанцій № 14438 та № 14416 від 24.04.2019, оригінал якої наявний в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФК 80570 від 12.10.2018.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 01.01.2018 на підставі довідки Київського обласного військового комісаріату № ФК80570 від 12.10.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій та з 05.03.2019 виплачувати пенсію загальною сумою.

4. Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.