Справа № 545/1476/17
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 р. Справа № 545/1476/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Кіндяк Ігор Степанович, вул. Фрунзе, 154а, м. Полтава, Полтавська, 36008, по справі № 545/1476/17

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України

про визнання протиправними та скасування наказу і зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Адміністрації Держспецзв`язку від 10 лютого 2017 року № 2-ф, яким було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ОСОБА_1 , звільненому зі служби у Держспецзв`язку наказом Голови Держспецзв`язку від 10 грудня 2014 року № 354-ос.; зобов`язати Адміністрацію Держспецзв`язку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення, як інваліду III групи, яка настала в період проходження служби і пов`язана з виконанням службових обов`язків відповідно до вимог підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) або інвалідності особи рядового чи начальницького складу та інвалідності особи, звільненої із служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2008 року № 605.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11.09.2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Адміністрації Держспецзв`язку від 10 лютого 2017 року № 2-ф, яким було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ОСОБА_1 , звільненому зі служби у Держспецзв`язку наказом Голови Держспецзв`язку від 10 грудня 2014 року № 354-ос.

Зобов`язано Адміністрацію Держспецзв`язку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення, як інваліду III групи, яка настала в період проходження служби і пов`язана з виконанням службових обов`язків відповідно до вимог підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) або інвалідності особи рядового чи начальницького складу та інвалідності особи, звільненої із служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2008 року № 605.

Адміністрація Держспецзв`язку, не погодившись з даним рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник позивача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів останньої та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач, ОСОБА_1 проходив службу у Держспецзв`язку, який діє на підставі Закону № 3475-ІV, має спеціальне звання старшого лейтенанта та станом на 10 грудня 2014 року має вислугу років - 5 років і 4 місяці, яка складається з наступних періодів:

- з 01 вересня 2008 року по 20 липня 2013 рік - навчання в Інституті спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», що підтверджено наказом ректора № 1827-с від 21 липня 2008 року;

- з 21 вересня 2013 року по 10 грудня 2014 року - служба в Держспецзв`язку, що що підтверджено контрактом відповідно до наказу Голови Держспецзв`язку від 14 червня 2013 року № 216-ос, а також наявність відповідного стажу підтверджується ксерокопією трудової книжки та копіями відповідних наказів (а. с. 10-12).

Відповідно свідоцтва про хворобу від 13 листопада 2014 року № 1238-п ВЛК Міноборони, встановлено факт того, що захворювання ОСОБА_1 пов`язано з проходженням військової служби, тому він не придатний до військової служби.

Згідно наказу Голови Держспецзв`язку від 10 грудня 2014 року за № 354-ос, встановлено, що позивача було звільнено зі служби за станом здоров`я у відставку.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 1238-п від 13.11.2014р., виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0554448, судом встановлено, що з 16.08.2016р. гр. ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності в зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби (а. с. 13-14).

Згідно наказу Голови Служби Держспецзв`язку від 10 лютого 2017 року № 2-ф, судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 605 (а. с. 15-16).

Не погодившись із правомірністю відмови у одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що інвалідність, яку ОСОБА_1 отримав, є наслідком захворювань, що мали місце у період проходження останнім служби, а тому є такою, що пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правове становище та правовий захист особового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визначається положеннями статті 18 Закону № 3475-IV, яка є бланкетною.

Так, відповідно до частин першої та четвертої вказаної норми, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, соціальний та правовий захист військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їхніх сімей здійснюється відповідно до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) та інших законів.

На військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України поширюються права і соціальні гарантії, передбачені Законом України від 24 березня 1998 року № 203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та іншими актами законодавства.

До 17 травня 2014 року набрання чинності «Про внесення змін до Закону України від 17 травня 2014 року № 1194-VI «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України», яким Закон № 3475-IV викладено в новій редакції, діяла редакція Закону № 3475-IV, відповідно до положень частини шістнадцятої статті 21 Закону № 3475-IV у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного особі рядового чи начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, пов`язаних з виконанням службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у період проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вказаної норми Закону № 3475-IV Кабінет Міністрів України постановою від 04 червня 2008 року № 605 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) або інвалідності особи рядового чи начальницького складу та інвалідності особи, звільненої із служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації» затвердив Порядок № 605.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку грошова допомога виплачується особам рядового та начальницького складу та особам, звільненим із служби в Держспецзв`язку:

у разі настання інвалідності в період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби - у розмірі, зокрема:48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

у разі настання інвалідності у зв`язку з виконанням службових обов`язків чи після звільнення із служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби і пов`язані з виконанням службових обов`язків, - у розмірі, зокрема:60-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи.

Зі змісту цієї норми видно, що особа має право на отримання грошової допомоги у разі настання інвалідності, пов`язаної з проходженням служби, лише коли така інвалідність настала в період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.

Також особа має право на отримання такої допомоги, якщо інвалідність пов`язана з виконанням службових обов`язків чи внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби і пов`язані з виконанням службових обов`язків.

Як уже зазначалося вище, ОСОБА_2 ІФ є інвалідом ІІІ групи з 16.08.2016 року, а звільнений зі служби був 10.12.2014 року, тобто його інвалідність настала не в період проходження служби та пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, а тому він не має права на отримання грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби.

Крім цього, у справі відсутні будь-які документи, що свідчать про те що інвалідність позивача настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ОСОБА_1 службових обов`язків, так як у пункті 9 виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія АВ № 0554448 від 19.09.2016 (а.с. 14) причиною інвалідності ОСОБА_1 .. є: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, а не виконанням службових обов`язків.

Тому позивач не має права на отримання грошової допомоги як особа, інвалідність якої пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Поряд з цим необхідно зазначити, що згідно із пунктом 3 Порядку час виконання службових обов`язків особами рядового і начальницького складу Держспецзв`язку визначається Положенням про проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 № 1828 (далі - Положення № 1828).

Відповідно до пункту 11 Положення № 1828 особи начальницького складу вважаються такими, що виконують свої службові обов`язки під час:

- перебування їх на місцях служби або занять у будівлях і на прилеглих територіях Адміністрації Держспецзв`язку чи регіональних органів, територіальних підрозділів, закладів та установ (далі - підпорядковані органи) або на інших місцях служби або занять, визначених приписами чи розпорядженнями Голови Держспецзв`язку або начальників відповідних підпорядкованих органів, включаючи установлені розпорядком (розкладом занять) перерви;

- прямування до місця служби або із служби, перебування у службових поїздках, повернення до місця служби;

- виконання завдань за наказом прямого начальника;

- виконання громадського обов`язку, пов`язаного з врятуванням людського життя, охорони правопорядку, охорони державної власності, підтримання службової дисципліни.

Аналогічно розмежовуються поняття початку і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби і статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як видно із копій документів, зокрема з виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0554448 від 19.09.2016 та свідоцтва про хворобу № 1238-п від 13.11.2014р., в них відсутня будь-яка інформація, яка б свідчила про те, що інвалідність ОСОБА_1 пов`язана з одним із вищезазначених випадків, тобто з виконанням службових обов`язків у Держспецзв`язку.

Враховуючи зазначене колегія суддів констатує, що наказ Адміністрації Держспецзв`язку від 10 лютого 2017 року № 2-ф, яким було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ОСОБА_1 , звільненому зі служби у Держспецзв`язку наказом Голови Держспецзв`язку від 10 грудня 2014 року № 354-ос. є правомірними, а тому не підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Висновки суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного рішення відповідача про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги є помилковими.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.09.2019 року по справі № 545/1476/17 - скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання протиправними та скасування наказу і зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Спаскін О.А.
Судді Любчич Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 24.12.2019 року