Справа № 160/11176/19
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮхно І. В.
при секретаріАндріяші А.М.
представника позивача представника відповідача представника третьої особи не з`явився не з`явився не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанови,
08.11.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Савенко Оксани Олександрівни у виконавчому провадженні №58654717 від 04.11.2019 р. про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що:
- 05.11.2019 року на підставі інформації наявної в Автоматизованій системі виконавчого провадження представнику ОСОБА_1 адвокату Верба А.П. стало відомо про те, що 04.11.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 . Саму постанову боржник та/або її представники не отримували;
- рішення суду позивач виконує добровільно в порядку, визначеному рішенням, побаченням батька із сином не перешкоджає, однак ОСОБА_2 не виявляє бажання бачитись із дитиною, а суд не зобов`язував її здійснювати транспортування дитини за певною адресою; постанова про відкриття виконавчого провадження не була доведена до відома, а саме провадження було відкрито незаконно, тому що на території Чечелівського району м. Дніпра ОСОБА_1 ніколи не проживала і не була зареєстрована, про що було відомо як стягувачу ОСОБА_2 так і відділу ДВС;
- у відповідача були відсутні правові підстави для накладення штрафу, визначеного у статтях 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», а сама постанова не мотивована і оформлена з порушенням Закону, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, оскільки не містить мотивів за яких виконавець дійшов висновку, що боржник не виконує рішення суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) учасників справи з урахуванням положень статті 287 КАС України, та призначено до розгляду у судовому засіданні 19.11.2019 о 13:15 год.
19.11.2019 року у судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 року було залучено ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Судове засідання призначене на 21.11.2019 року о 11:30.
21.11.2019 року у судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
21.11.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року було зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року по справі №160/3463/19 за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови державного виконавця від 23.03.2019 р. про накладення штрафу.
18.12.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження по справі, у зв`язку з винесенням постанови Третім апеляційним судом 17.12.2019 року по справі №160/3463/19.
19.12.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було поновлено провадження у справі. Судове засідання призначено на 24.12.2019 року о 15:30 год.
23.12.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому віддповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на таке:
- 18.03.2019 року на адресу Чечелівського відділу надійшла заява разом із виконавчим документом щодо примусового виконання виконавчого листа № 175/5360/13-ц від 02.07.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, щодо зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- 04.11.2019 року в постанові зазначено: «Відповідно до заяви стягувача ОСОБА_2 поданої до Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ від 28.10.2019 про виконання рішення під час шкільних канікул за період з 28.10.2019 по 03.11.2019, державним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 не з`явилася, дитину стягувачу не надано. Жодних підтверджуючих документів про поважні причини щодо не виконання цього рішення від ОСОБА_1 ні надходили ні до стягувача, ні до Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ. Рішення суду не виконується з моменту відкриття виконавчого провадження від 18.03.2019;
- боржником ОСОБА_1 було сплачено 3 штрафи від 23.03.2019, 25.03.2019, 08.04.2019 на загальну суму 8500,00 грн;
- ОСОБА_1 навмисно не отримує аліменти, які перебувають на рахунку відділу, жодного разу не звернулась через поштове відділення до відділу, не отримує повідомлення від відділу адресовані на адресу у Польщі;
- позивач свідомо ухиляється від виконання рішення суду, оскільки їй достовірно відомо про наявність такого рішення, а також про його примусове виконання. Жодних дій, які б свідчили про виконання цього рішення позивач не вчинила;
- сума витрат на правничу допомогу зазначена в позові представника ОСОБА_1 не співмірна зі складністю цієї справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та значення справи для сторони.
23.12.2019 року до суду надійшли пояснення третьої особи, в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
24.12.2019 року третьою особою ОСОБА_2 подане клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №160/4615/19 та офіційного перекладу рішення Європейського Суду з Прав Людини "Бондар проти України", однак суд не знайшов підстав для зупинення провадження по даній справі, оскільки підстави винесення постанови державного виконавця від 05.06.2019 року є самостійними та відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи.
24.12.2019 року від представника позивача надійшла заява про долучення доказів витрат на професійну правничу допомогу.
24.12.2019 року у судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Частиною 3 статті 268 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що 02.07.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області на підставі постанови апеляційного суду від 01.06.2018 року, видано виконавчий лист, згідно з яким:
1) зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
2) встановлено наступний час та дні для зустрічей батька з сином:
- батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, під час своєї відпустки та щорічних шкільних канікул без присутності матері дитини 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року;
- кожні парні тижні місяця з 09:00 години суботи до 20:00 години неділі, включаючи нічний час на території квартири ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 чи за іншим місцем його мешкання, без присутності матері дитини ОСОБА_1 ;
- спілкування з 09:00 години до 20:00 години на території власної квартири чи за іншим місцем мешкання ОСОБА_2 , без присутності матері дитини, в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнюй половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків;
- щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами;
- день народження сина 08 листопада з 09:00 години до 20:00 години 09 листопада, кожний парний рік (2016, 2018...) за місцем мешкання ОСОБА_2 ;
- день народження ОСОБА_2 11 червня з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини;
- під час хвороби дитини з 09:00 години до 20:00 години за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та надавати вільний доступ лікарів для його огляду;
- вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у час вільний від навчального процесу.
18.03.2019 року старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур Анастасією Сергіївною відкрито виконавче провадження № 58654717 з приводу виконання виконавчого листа, виданого 02.07.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, у справі № 175/5360/13-ц.
Постанова про відкриття виконавчого провадження № 58654717 була направлена позивачу 20.03.2019 року та отримана адресатом 07.05.2019 року.

23.03.2019 року старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур А.С. було складено акт державного виконавця, з підстав невиконанням без поважних причин рішення суду.

Також, 23.03.2019 старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур А.С. було складено постанову, якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 1 700,00 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з невиконанням без поважних причин рішення суду.

04.11.2019 року відповідачем було винесено оскаржувану постанову про повторне накладення штрафу на позивача в розмірі 3400,00 грн, відповідно до якої підставою для накладення штрафу стало те, що відповідно до заяви стягувача ОСОБА_2 поданої до Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ від 28.10.2019 про виконання рішення під час шкільних канікул за період з 28.10.2019 по 03.11.2019, державним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 не з`явилася, дитину стягувачу не надано. Жодних підтверджуючих документів про поважні причини щодо не виконання цього рішення від ОСОБА_1 ні надходили ні до стягувача, ні до Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ. Рішення суду не виконується з моменту відкриття виконавчого провадження від 18.03.2019.

Не погодившись з винесеною постановою про повторне накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн., позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу протиправності постанови державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицької Ольги Миколаївни у виконавчому провадженні № 58654717 від 04.11.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн. Тому, суд, вирішуючи спір по суті, виходить з наступного.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у Законі № 1404-VIII органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до статті 13 Закону № 1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 24 Закону № 1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII:

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною);

- за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Статтею 28 Закону № 1404-VIII встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Особливості порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовані статтею 63 Закону № 1404-VIII.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником (частина перша статті 63 Закону № 1404-VIII).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя статті 63 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої та другої статті 75 Закону № 1404-VIII:

- у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання;

- у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 3 розділу 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5), у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз викладеного вище вказує, що державний виконавець під час виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, вправі винести дві постанови про накладення на боржника штрафу за невиконання виконавчого документу; після цього державний виконавець повинен надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, вжити інших заходів примусового виконання рішення та закінчити виконавче провадження. Тобто, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин, у зв`язку з чим, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Обов`язковість встановлення відсутності поважних причин невиконання судових рішень покладена саме на державного виконавця та випливає зі змісту статті 75 Закону № 1404-VIII.

Поважними в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року у справі №160/3463/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2 було скасовано постанову державного виконавця від 23.03.2019 р. про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн. на ОСОБА_1 .

Постановою Третього апеляційного суду від 17.12.2019 року апеляційну скаргу Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року по справі 160/3463/19 - без змін.

При цьому, суд зазначає, що під час розгляду справи №160/3463/19 судами було встановлено, що ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні ВП №58654717, та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживають з 01.06.2018р. у АДРЕСА_2 .

Крім того, було встановлено, що державний виконавець та відповідач у справі були обізнані про факт проживання з 01.06.2018р. ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні ВП №58654717, та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у АДРЕСА_2 , оскільки позивач неодноразово зверталася з скаргами відповідача, в яких наголошувала, що проживає з своїм сином саме за адресою - АДРЕСА_3 , та просила виправити помилку у виконавчих листах по справі № 175/5360/13-ц і вірно зазначити адресу місця проживання її з сином. Крім того, відповідачем не було доведено факт того, що боржнику ОСОБА_1 на момент прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 23.03.2019р. було відомо про відкриття відповідачем 18.03.2019р. виконавчого провадження №58654717, та про наданий державним виконавцем строк на добровільне виконання виконавчого документу у цьому виконавчому провадженні, тоді як під час розгляду справи №160/3463/19 судом встановлено, що про факт відкриття відповідачем виконавчого провадження та про існування постанови відповідача від 23.03.2019р. про накладення штрафу на позивача стало відомо представнику позивача 04.04.2019р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №58654717.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначені вище обставини є безпосередньо пов`язаними з винесеною відповідачем оскаржуваною постановою, якою на позивача повторно накладено штраф за невиконання рішення суду, тому беруться судом до уваги.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, досліджені докази, суд приходить до висновку, що тільки у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення суду виконавець виносить постанову про повторне накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність, що передбачено частиною другою статті 63 Закону № 1404-VIII, при цьому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року у справі №160/3463/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2 було скасовано первинну постанову державного виконавця від 23.03.2019 р. про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн. на ОСОБА_1 (залишено без змін Постановою Третього апеляційного суду від 17.12.2019 року по справі №160/3463/19).

Таким чином, відповідачем не підтверджено повторне невиконання без поважних причин рішення суду, а тому, оскаржувана постанова державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Савенко Оксани Олександрівни у виконавчому провадженні № 58654717 від 05.06.2019 року про повторне накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 , є протиправною та підлягає скасуванню.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, понесених позивачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні адміністративного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 350 від 07.11.2019 року.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частини 1, 2 статті 134 КАС України).

Згідно пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Позивач зазнав судових витрат на правову допомогу та додатково долучив до матеріалів справи докази оплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн., а саме, копію квитанції № 39367 від 07.11.2019 року та №20589 від 24.12.2019 року.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Між адвокатом Вербою Андрієм Петровичем та позивачем укладено договір про надання правової допомоги від 05.11.2019 року.

Відповідно до підпункті 1.1 статті 1 договору, "Предмет договору": довіритель доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси довірителя в Дніпропетровському окружному адміністративному суді у справі за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови державного виконавця від 04.11.2019 року про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 грн., у виконавчому провадженні № 58654717.

Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 07.11.2019 встановлено, що відповідно до умов договору надання правової допомоги б/н від 05.11.2019 року "Виконавцем" надана наступна правнича допомога:

- усні консультації з правових питань: кількість витраченого часу - 1, сума витрат 1000 грн.;

- проведення на вимогу клієнта аналізу судової практики з розгляду подібної категорії справ: кількість витраченого часу - 0,5, сума витрат 500,00 грн.;

- збір доказів, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження: кількість витраченого часу - 1, сума витрат 1000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви: кількість витраченого часу - 3, сума витрат 3000,00 грн.;

- надання інших видів правничої допомоги на вимогу клієнта в тому числі правова оцінка судової перспективи справи: кількість витраченого часу - 1, сума витрат 1000 грн.;

Також позивачем надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 738 від 24.12.2011 року, яке видано ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача понесених фактичних витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., оскільки вказані витрати документально підтверджені.

В частині 2500,00 грн. витрати на правову допомогу не підтверджені документами, які свідчать про їх фактичне виконання або про те, що вказані витрати будуть понесені у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 134, 139, 143, 241-246, 255, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Надії Олексієнко, буд.100; ), третя особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про скасування постанови державного виконавця від 04.11.2019 р. про накладення штрафу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Савенко Оксани Олександрівни від 04.11.2019 року про накладення штрафу в розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4768,40 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною шостою статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно