Справа № 2-а-425/10
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10641/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 листопада 2010 року (ухвалене головуючим суддею Горошко Л. Б. о 16:20 год у м. Кам`янка-Бузьку) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2009 року ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, в якому просила скасувати рішення Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 25 червня 2009 року № 13 «Про відмову затвердження містобудівного обґрунтування» та зобов`язати відповідача на черговому засіданні сесії затвердити висновки містобудівного обґрунтування по розташуванню зони відпочинку і реконструкції кафе по АДРЕСА_1 , виготовленого Державним підприємством «Львівдіпрокомунбуд».

Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 листопада 2010 року позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова подав апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить до земель оборони, а тому затвердження містобудівного обгрунтування безпосередньо стосується інтересів Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова. Зазначає, що з метою розташування зони відпочинку і реконструкції кафе на згаданій вище земельній ділянці є необхідним отримання згоди Міністерства оборони України, яка у позивача є відсутня, що свідчить про правомірність відмови у затвердженні висновку відповідного містобудівного обґрунтування.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Кам`янка-Бузької міської ради від 17 червня 2004 року № 16 ОСОБА_1 надано дозвіл на підготовку матеріалів погодження по відведенню земельної ділянки для будівництва торгового павільйону, кафе-бару та для влаштування зони відпочинку та спортивного майданчика площею 1,0 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Містобудівне обґрунтування по розташуванню зони відпочинку та спортивного майданчика по вул. Гвардійській в м. Кам`янка-Бузька було погоджено Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Львівській області (лист від 08 лютого 2007 року № 11-491), Кам`янка-Бузькою районною санепідемстанцією (лист від 14 листопада 2007 року № 8628/05) та Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області (лист від 26 листопада 2007 року № 240).

Крім цього, листом від 26 листопада 2007 року № 241 Відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області повідомив позивача, що не заперечує проти надання земельної ділянки для влаштування зони відпочинку та спортивного майданчика площею 1,0 га по АДРЕСА_1 при умові дотримання архітектурно-будівельних та санітарних норм, вимог земельного та природоохоронного законодавства, протипожежних вимог.

Відповідно до висновку містобудівного обґрунтування згадана вище земельна ділянка площею 1,0 га рекомендується під проектування зони відпочинку (1 черга) та реконструкції існуючої будівлі кафе (2 черга).

Рішенням Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 25 червня 2009 року № 13 відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні містобудівного обґрунтування по розташуванню зони відпочинку і реконструкції кафе по АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в затвердженні містобудівного обґрунтування по розташуванню зони відпочинку і реконструкції кафе по АДРЕСА_1 , а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, разом з тим, зазначає, що при вирішенні питання про задоволення апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, слід виходити із доведення нею порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про планування і забудову територій» містобудівне обґрунтування - вид містобудівної документації, в якому відповідно до державних будівельних та інших норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації визначаються містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки (об`єкта будівництва), обов`язкові для врахування при відведенні земельної ділянки та/або проектуванні цього об`єкта.

Частиною десятою статті 24 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що містобудівне обґрунтування погоджується з відповідними органами містобудування та архітектури, земельних ресурсів, охорони культурної спадщини, природоохоронним та санітарно-епідеміологічним органом. Свої висновки зазначені органи надають протягом місяця з дня подання на їх розгляд містобудівного обґрунтування незалежно один від одного.

Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки, викладені в містобудівному обґрунтуванні, після його погодження та врахування результатів громадського обговорення в порядку, встановленому цим Законом, затверджуються рішенням відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування одночасно із затвердженням містобудівного обґрунтування.

Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки, отримані відповідно до частини четвертої цієї статті або затверджені рішенням відповідної місцевої ради, є підставою для отримання інших вихідних даних для проектування об`єкту (об`єктів) забудови земельної ділянки та здійснення цього проектування (частини одинадцята, шістнадцята статті 24 Закону України «Про планування і забудову територій»).

Як встановлено з матеріалів справи, виконане на замовлення ОСОБА_1 містобудівне обґрунтування розташування зони відпочинку і реконструкції кафе на АДРЕСА_1 було погоджено з відповідними органами, однак, відповідачем відмовлено в його затвердженні без зазначення підстав для цього, тобто необґрунтовано.

Слід зазначити, що відповідно до вимог частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи скаржника, особи, яка не брала участі у справі, - Квартирно-експлуатаційної відділу м. Львова зводяться до того, що земельна ділянка АДРЕСА_1 належить до земель оборони, а тому без письмової згоди Міністерства оборони України не може бути вилучена.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом з наданих представником позивача і приєднаних до справи доказів, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 1995 року № 287 в квітні 1995 року було передано у власність територіальної громади м. Кам`янка-Бузька майно та земельні ділянки військової частини № НОМЕР_1 , в тому числі і земельну ділянку, щодо якої позивачем виготовлено містобудівне обґрунтування.

Враховуючи те, що на момент виникнення спірних правовідносин земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебувала в комунальній власності, затвердження містобудівного обґрунтування щодо такої земельної ділянки жодним чином не впливає на права та інтереси Міністерства оборони України, що в свою чергу спростовує доводи скаржника про необхідність письмової згоди Міністерства оборони України для вилучення такої земельної ділянки.

Таким чином, скаржником - особою, яка не брала участі у справі, не доведено порушення його прав оскаржуваним судовим рішенням.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова залишити без задоволення, а постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 листопада 2010 року у справі № 2-а-425/10 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 24 грудня 2019 року.