Справа № 240/9511/19
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 грудня 2019 року м. Житомир справа № 240/9511/19
категорія 112030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токарева М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якому просив:
- визнати протиправними дії по зменшенню розміру пенсії по інвалідності з 01.11.2017;
- зобов`язати відповідача провести донарахування та виплату з 01.11.2017 пенсії по інвалідності в розмірі визначеному з 01.10.2017 у відповідності до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 №2148-УIII.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що після проведеного перерахунку розмір його пенсії було зменшено, що є порушенням п. 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03. 10. 2017 №2148-УІІІ.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.
Представник відповідача до суду не прибув, щодо причин неявки не повідомив, однак було надано відзив на позовну заяву за змістом якого просив відмовити у задоволенні позову. Разом з тим, слід зазначити, що відповідачем не було надано жодного доказу ні підтвердження обставин викладених у відзиві.
Після наданих позивачем пояснень та дослідження письмових доказів, наявних у матеріалах справи суд, усною ухвалою постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.
У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Овруцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 07.06.2017 та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058.
Розмір пенсії позивача станом день призначення становив 4522,48 грн. у т.ч. 4408,60 грн. - розмір пенсії по інвалідності та 113,88 грн. додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, як інваліду 2 групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, 1 категорії.
Після проведеного, перерахунку з 01.10.2017 розмір призначеної ОСОБА_1 змінився у сторону зменшення, а тому йому було встановлено доплату до попереднього розміру пенсії у сумі 1112,73 грн. внаслідок чого пенсія позивача не зазнала зменшення та склала 4522,48 грн.
17.10.2017 ОСОБА_1 подав заяву про встановлення йому надбавки на 3 неповнолітніх дітей, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" в розмірі 150 грн. на кожну дитину. Внаслідок чого з 01.11.2017 йому було встановлено зазначену надбавку, однак зменшено розмір доплати до основного розміру пенсії до 662,73 грн. Проте внаслідок таких дій розмір пенсії позивача не змінився та становив 4522,448 грн.
Також сторонами не заперечується факт того, що ОСОБА_1 з 22.10.2018 працевлаштувався, проте своєчасно не повідомив про це орган Пенсійного фонду, внаслідок чого утворилась переплата призначеної йому пенсії, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 право на отримання доплат на дітей мають виключно непрацюючі пенсіонери, а тому позивачу було припинено виплату доплати на дітей. Внаслідок таких дій, відповідачем розмір пенсії позивачу було зменшено на 450 грн. та вона складає 4072,48 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Приписами ст. 1 Закон №1058-ІV визначено, що пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати;
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;
Положенням п. 4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV вказано, що в разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Аналіз наведених норм свідчать, що ними не передбачено зменшення призначеної пенсії у жодному випадку, навіть у разі зміни складових пенсійних виплат. Тобто, навіть після припинення виплат на дітей передбачених постановою Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" розмір призначеної позивачу пенсії не міг становити менше розміру пенсії, який було визначено при її призначенні, зокрема шляхом підвищення розміру доплати до основного розміру пенсії.
Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві щодо того, що позивачу не було зменшено основний розмір пенсії, а лише змінились її складові, оскільки у Законі №1058-ІV не міститься визначення поняття "основний розмір пенсії", а є виключно поняття "пенсія", яке і застосовується у п. 4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з висновків Європейського суду з прав людини перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс ОСОБА_2 Адам II проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").
У даному випадку легітимні сподівання позивача на повернення виплати раніше призначеної пенсії передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними. Таким чином, на них поширюється режим "існуючого майна".
На підставі викладеного суд вважає, що оскільки після здійснення перерахунку пенсії позивача, розмір пенсії було зменшено, то відповідач протиправно не повернув виплату позивачу раніше призначеної пенсії в сумі 4522,48 грн. з 01.11.2018, як це передбачено п. 4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.
Водночас, суд не вбачає підстав для визнання дій відповідача протиправними щодо зменшення розміру пенсії з 01.11.2017, оскільки матеріалами справи було підтверджено, що фактично розмір пенсії позивача було зменшено з 01.11.2018, тому саме з цього періоду і підлягає поновленню порушене право позивача.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені у ході судового розгляду обставини та норми права, які їх регулюють суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та їх слід задовольнити частково.
Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області по зменшенню ОСОБА_1 розміру пенсії по інвалідності з 01.11.2018.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести донарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 пенсії по інвалідності в розмірі визначеному з 01.10.2017 у відповідності до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 №2148-УIII.
У задоволенні позовних вимог про визнання дій щодо зменшення розміру пенсії з 01.11.2017 та зобов`язання здійснити перерахунок з цієї дати відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева