Справа № 120/2994/19-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2994/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух Віталій Михайлович

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

24 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Михайленко К.Т.,

представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Путіліна Євгена Вікторовича на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року (повний текст рішення складено) у справі за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Путіліна Євгена Вікторовича до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання відмови протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в червні 2019 року позивач звернулась до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №Р-11682/0-2506/0/95-19 від 15.07.2019 року у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відмовлено. Відмова мотивована тим, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах, що і стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду першої інстанції від 23.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач, у надісланому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, виключає можливість відчуження даної земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів. На підтвердження факту включення спірної земельної ділянки до вказаного переліку відповідач надав до відзиву наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №59 від 07.06.2018 року та додаток до наказу /а.с.20-21/.

10.10.2019 року представником позивача до суду першої інстанції подано заяву про зміну предмета позову за позовною заявою (вх.№48957/19 від 10.10.2019р.), в якій позивач зазначає, що у додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №59 від 07.06.2018 року не зазначено кадастровий номер та умови продажу. Із зазначеного, позивачем зроблено висновок, що земельна ділянка не є сформованою у відповідності до вимог земельного законодавства, тому бездіяльність відповідача вважає протиправною.

16.10.2019 року до суду першої інстанції представником позивача подана уточнена заява про зміну предмета позову за позовною заявою (вх.№49520 від 16.10.2019р.), в якій позивач просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області та прийняти управлінське рішення у формі наказу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання відмови протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, представник позивача адвокат Путілін Є.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 22.10.2019 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем не було доведено тієї обставини, що на час надання оспорюваних відмов земельні ділянки, щодо яких позивачем було подано клопотання у визначеному законом порядку були виставлені на земельні торги. Таким чином, підстави для відмови у наданні позивачем дозволу на розроблення проекту землеустрою не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2019 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 10.12.2019 року призначено до апеляційного розгляду.

Відповідач, скористався своїм правом та надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому посилається на те, що станом на момент розгляду клопотання та на момент подачі позову до суду, вищевказана земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення держаної власності для продажу права на неї на земельних торгах відповідно до наказу Головного управління. Крім того, зазначив, що станом на 20.07.2019 року інформація про включення даної земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах відповідно до наказів розміщена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2,0 га на кожного окремо на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту). За результатами розгляду поданих документів, листом від 15.07.2019 року №Р-11682/0-2506/0/95-19, відповідач повідомив позивача про те, що земельна ділянка, яка зазначена на графічних матеріалах входить до масиву, що є включеним до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди які можуть бути реалізовані на земельних торгах, відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.06.2018 року №59, та повідомив, що позивач може набути право на іншу земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення у порядку визначеному законодавством.

Позивач вважає такий лист протиправною відмовою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій, у зв`язку з чим звернулася за захистом до суду.

Вирішуючи спір по суті, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Доводи позивача про те, що у додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.06.2018 року №56 не зазначено кадастровий номер та умови продажу земельної ділянки, суд відхилив, оскільки правомірність даного наказу не є предметом розгляду у цій справі. Такі доводи не спростовують факт включення бажаної земельної ділянки до кадастрового кварталу, який входить у перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди яких може бути реалізовано на земельних торгах.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої стаття 134 ЗК України визначено випадки, коли земельні ділянки державної або комунальної власності не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Частиною першою статті 136 ЗК України визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Відповідно до частини другої вказаної статті встановлено, що добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

У відповідності до частини третьої статті 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідно до частини третьої статті 135 ЗК України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області як розпорядник земель сільськогосподарського призначення державної власності є організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до ст.136 Земельного кодексу України слідує, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Аналіз приписів статті 136 Земельного кодексу України свідчить про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.06.2018 року №56 до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами згідно додатку, було включено земельну ділянку орієнтовною площею 8,0 га на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

В даному випадку, суд апеляційної інстанції вважає, що приймаючи рішення, суд першої інстанції правильно врахував, що з графічних матеріалів, земельна ділянка орієнтовною площею 2,0 га на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту), яку включено до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №56 від 07.06.2018 року, включає земельну ділянку щодо якої позивачем було подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що в силу приписів частини третьої статті 136 Земельного кодексу України є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була застосована Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2018 року у справі №815/3059/17(провадження №К/9901/1001/17).

При цьому, суд першої інстанції вірно відхилив доводи позивача про те, що у додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.06.2018 року №56 не зазначено кадастровий номер та умови продажу земельної ділянки, оскільки правомірність даного наказу не є предметом розгляду у цій справі. Такі доводи не спростовують факт включення бажаної земельної ділянки до кадастрового кварталу, який входить у перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди яких може бути реалізовано на земельних торгах. Крім того, земельним ділянкам, які розташовані на території Нападівської сільської ради (відповідно до додатку до наказу ) присвоєні кадастрові номери та номери кадастрових кварталів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим, суд першої інстанції вірно зауважив, що дана відмова не позбавляє позивача можливості набуття права на іншу вільну земельну ділянку державної власності у порядку визначеному ст.116, 118 Земельного кодексу України, про що відповідач повідомив позивача у листі від 15 липня 2019 року.

Щодо посилання позивача, що лист відповідача від 15.07.2019 року №Р-11682/0-2506-0-95-19 наданий у відповідь на клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою за змістом та формою не може вважатись "відмовою" у розумінні частини 7 статті 118 Земельного Кодексу України, колегія суддів зважає на таке.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Вищенаведене положення не містить приписів якими встановлюється обов`язок приймати рішення, зокрема про відмову у наданні дозволу, у формі наказу.

З даного приводу Верховний Суд, у постанові від 14.08.2018 року по справі №826/1050/17 поміж іншого дійшов висновку про те, що законодавством, яке регулює земельні відносини не встановлено вимог до форми висновків уповноважених органів за результатами розгляду клопотань осіб, зацікавлених в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, зокрема відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Єдина вимога до такої відмови, передбачена Земельним кодексом України, - це її належна мотивація.

Відповідно до Положення "Про Головне управління Держгеокадастру в області", затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року не встановлено обов`язку (вимоги) приймати всі рішення у формі наказу. Крім того, відмова Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області є офіційним документом, зареєстрованим у електронній системі документообігу за підписом заступника керівника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, що жодним чином не позбавляє скаржника вчиняти будь-які дії стосовно її оскарження у судовому порядку.

Згідно з ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем в силу ч. 2 ст. 77 КАС доведено правомірність своїх дій щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а тому позовні вимоги представника ОСОБА_1 - адвоката Путіліна Євгена Вікторовича не підлягали задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Підстави для відшкодування судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги у справі відповідно до положень ст. 139 КАС України - відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Путіліна Євгена Вікторовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 грудня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.