Справа № 340/490/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/490/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року (суддя Черниш О.А.) по справі №340/490/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішень, -

в с т а н о в и В:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 07.02.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 436794,79 грн., з яких 349435,83 грн. - податкове зобов`язання, 87358,96 грн. - штрафна санкція;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 07.02.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 35560,53 грн., з яких 28448,42 грн. - податкове зобов`язання, 7112,11 грн. - штрафна санкція;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 07.02.2019 року, якою позивачці відповідно до ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 170368,36 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 07.02.2019 року, яким до позивачки на підставі ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застосовано штрафні санкції у розмірі 59449,66 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що оскаржувані рішення прийняті контролюючим органом з огляду на висновки, які зроблені за результатом документальної перевірки, щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу. Такі висновки відповідача, за позицією позивача, є необґрунтованими, оскільки не узгоджуються з показниками тих витрат, які фактично мали місце та які враховані позивачем при визначені чистого оподатковуваного доходу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року позов задоволено. Рішення суду фактично мотивовано тим, що встановлені обставини у цій справі не дають підстав для висновку щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, як показника, який вплинув на правильність визначення податкових зобов`язань з

податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, Головне управління ДФС у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на висновки, які зроблено в акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

Справу розглянуто в письмовому провадженні з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ФОП ОСОБА_1 з 10.09.2001 року зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність у сфері пасажирського наземного транспорту міського та приміського сполучення, перебуваючи на загальній системі оподаткування (а.с. 12, т.1).

Посадовими особами ГУ ДФС у Кіровоградській області у грудні 2018 року проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2017 року, за результатами якої складено акт №605/11-28-13-05/ від 29.12.2018 року. (а.с. 13 - 54, т.1)

Висновками акту перевірки встановлено зокрема такі порушення:

- п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 349 435,83 грн., в тому числі за 2015 рік - на 146 319,72 грн., за 2016 рік - на 109476,75 грн., за 2017 рік - на 93 639,36 грн.;

- пп.1.1 п.16-1 підрозд. 10 розд. XX "Інші перехідні положення" ПК України в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 28 448,42 грн., в тому числі за 2015 рік - на 11522,08 грн., за 2016 рік - на 9 123,06 грн., за 2017 рік на 7 803,28 грн.;

- ч.2 п.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині заниження єдиного внеску на загальну суму 170368,36 грн., в тому числі за 2015 рік - на 83 391,53 грн., за 2016 рік - на 86 976,83 грн.

Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, ґрунтуються на такому.

Проведеною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 завищила показники витрат на 768138,72 грн. за 2015 рік, на 608204, 16 грн. за 2016 рік, на 520218,68 грн. за 2017 рік, оскільки включила до них вартість придбання газу-метану, яке неможливо безпосередньо віднести до конкретного об`єкта витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, чим порушено вимоги підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України. Надані до перевірки подорожні листи за перевіряємий період не містять усі необхідні дані, що характеризують господарську операцію - роботу транспортного засобу, а саме відсутні показники спідометра на початок зміни та кінець зміни. Для розрахунку норм витрат пального під час експлуатації автобусів необхідна інформація щодо пробігу та кількості поїздок. У первинних документах (подорожніх листах) не зазначено дані щодо пробігу автобусів, тому здійснити розрахунок нормативних витрат паливно-мастильних матеріалів (газу-метану) в ході проведення перевірки не має можливості. Також до перевірки не надано акти списання паливно-мастильних матеріалів (газу-метану) за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, що також унеможливлює визначення норми витрат газу-метану при експлуатації автобусів.

З цих підстав контролюючим органом зроблено висновок про завищення ФОП витрат, які враховуються при визначенні чистого оподатковуваного доходу, що призвело до заниження податкового зобов`язання податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності. Зазначене порушення призвело також і до заниження ФОП військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, показники яких визначаються виходячи із чистого оподатковуваного доходу.

На підставі Акту перевірки контролюючим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 07.02.2019 року, яким за порушення п.177.2, 177.4.1, п.177.4 ст.177 ПК України, на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України та відповідно до ч.1 п.123.1 ст.123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 436794,79 грн., з яких 349435,83 грн. - податкове зобов`язання, 87358,96 грн. - штрафна санкція (а.с. 8, т.1);

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 07.02.2019 року, яким за порушення пп.1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення" ПК України, на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п. 58.1 ст.58 ПК України та відповідно до ч.1 п.123.1 ст.123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 35560,53 грн., з яких 28448,42 грн. - податкове зобов`язання, 7112,11 грн. - штрафна санкція (а.с. 10, т.1);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 07.02.2019 року, якою позивачці відповідно до ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 170368,36 грн. (а.с. 7, т.1);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 07.02.2019 року, яким до позивачки на підставі ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застосовано штрафні санкції у розмірі 59449,66 грн. (а.с. 9, т.1).

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Так встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що у перевіреному періоді ФОП ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування.

Основним видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є діяльність у сфері пасажирського наземного транспорту міського та приміського сполучення.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ФОП ОСОБА_1 упродовж 2015 - 2017 років на підставі договорів на право перевезення пасажирів, що укладалися з виконавчим комітетом Олександрійської міської ради, надавала послуги по перевезенню пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у звичайному режимі та у режимі маршрутного таксі, за умовами, визначеними паспортами маршруту №4/1, №4/2, №7/1, №7/2, №16, №17, затвердженими в установленому порядку. (а.с.60 - 74, т.1, а.с. 118 - 130, т. 14).

Для здійснення регулярних пасажирських перевезень позивачка використовувала власні та орендовані транспортні засоби зокрема: автобус ПАЗ 32054СПГ д.н.з. НОМЕР_1 , автобус ПАЗ 32054 д.н.з. НОМЕР_2 , автобус ПАЗ 32054 д.н.з. НОМЕР_3 , автобус ЛіАЗ 677М д.н.з. НОМЕР_4 , автобус ЛіАЗ 677СПГ д.н.з. НОМЕР_5 , автобус ЛіАЗ 677М СПГ д.н.з. НОМЕР_6 з газобалонним обладнанням, двигуни яких працюють на стисненому природному газі. (а.с. 75 - 80, т.1)

В якості палива для двигунів цих пасажирських автобусів ФОП ОСОБА_1 придбавала стиснений природний газ на заправних станціях РВУ "Харківавтогаз", ДП "Укравтогаз".

Вартість придбаного палива, підтверджена фіскальними чеками, актами списання №00005 від 31.12.2015 року, №00007 від 31.12.2016 року, №00008 від 31.12.2017 року, була включена до Книги обліку доходів та витрат №14969 та до податкових декларацій про майновий стан і доходи до складу документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, за 2015 ріку у сумі 768 138,72 грн., за 2016 рік у сумі 608 204, 16 грн., за 2017 рік у сумі 520218,68 грн., як вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції. (а.с. 57- 59, т.1, а.с. 131 - 135, т.14).

Підтвердженням використання стисненого природного газу у межах господарської діяльності позивачки є здійснення пасажирських перевезень, оформлених дорожніми листами форми №1-АП, які складалися для обліку виконаних рейсів на автобусних маршрутах та обліку роботи водіїв. (а.с. 196 - 251, т.2, т.3 - т.13, а.с. 1-114, т.14)

Здійснення регулярних пасажирських перевезень принесло позивачці протягом 2015, 2016, 2017 років доходів у вигляді виручки від наданих транспортних послуг та дотацій за пільгове перевезення пасажирів, що встановлено контролюючим органом у ході перевірки.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, встановлені статтею 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

За пунктом 177.2 статті 177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України (у редакції, яка діяла у 2015 та 2016 роках) передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України (у редакції, яка діяла у 2017 році) до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

177.4.5. не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Враховуючи положення зазначених норм права, суд першої інстанції правильно виходив з того, що чистий оподатковуваний дохід, який є об`єктом оподаткування для фізичних осіб підприємців від провадження господарської діяльності, визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг).

Отже, встановивши зазначені вище обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем правомірно та обґрунтовано віднесено до витрат при визначенні чистого оподатковуваного доходу, який є об`єктом оподаткування для фізичних осіб підприємців від провадження господарської діяльності, суми грошових коштів, сплачених при придбанні пального (газу-метану), які документально підтверджені та пов`язані з господарською діяльністю позивача.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що контролюючий орган, не визнаючи витрати на придбання палива для газобалонних автобусів, що використалися для здійснення пасажирських перевезень, посилався на те, що позивачкою до перевірки не надано акти списання палива, складені по факту здійснення транспортних послуг, а в окремих подорожніх листах не зазначено дані щодо пробігу автобусів, тому здійснити розрахунок нормативних витрат паливно-мастильних матеріалів (газу-метану) в ході проведення перевірки не має можливості.

З приводу такої позиції відповідача суд першої інстанції правильно зазначив те, що відповідач не довів наявність у позивачки, як фізичної особи-підприємця, обов`язку складати такі акти та подорожні листи для ведення обліку витрат на підтвердження факту використання пального та списання витраченого палива на загальний пробіг.

У свою чергу частиною 2 статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що документами, на підставі яких виконуються регулярні пасажирські перевезення, є: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

З цього приводу суд першої інстанції правильно звернув увагу і на те, що виходячи зі статті 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", сфера дії цього Закону не поширюється на фізичних осіб - підприємців. Натомість, відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Як вбачається з акту №605/11-28-13-05/ від 29.12.2018 року, перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, порушень не встановлено. (а.с. 24, т.1).

Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 року за №1686/24218, документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Як під час проведення перевірки так і під час розгляду справи судом першої інстанції позивачкою надавалися фіскальні чеки, які засвідчують факт оплати придбаного природного газу, що використовувався в якості палива для двигунів автобусів, експлуатація яких підтверджується дорожніми листами. Вказані первинні документи, які перевірялися контролюючим органом та долучені до матеріалів справи, підтверджують витрати позивачки та їх зв`язок з провадженням нею господарської діяльності.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірному випадку позивачем не було допущено порушень п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності і вказане свідчить про необґрунтованість збільшення контролюючим органом податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.

Оскільки за наслідками розгляду цієї справи не було встановлено обставин, які б свідчили про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, то суд першої інстанції правильно вказав і на необґрунтованість донарахування відповідачем позивачу військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також застосування штрафних санкцій на підставі ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на ті обставини, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Натомість, вказаним підставам для прийняття спірних рішень, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну оцінку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року по справі №340/490/19- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 26.12.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк