Справа № 826/8051/15
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8051/15 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенко Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2015 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни щодо визнання нікчемними, укладених із ОСОБА_1 , договору банківського вкладу № 06/1272-2014 від 12.06.2014, договору банківського рахунку № 8598 від 12.06.2014 та всіх транзакцій за цими договорами, а також щодо зупинення перерахування/виплати за вказаними транзакціями та правочинами.

Взнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни № 61 від 29.08.2014 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни щодо не включення ОСОБА_1 до повного переліку вкладників ПАТ «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіну Любов Олександрівну надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), як вкладника, який має право на відшкодування за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Старокиївський Банк». за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, в зв`язку з тим, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015 року зупинено апеляційне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2018 вказана справа прийнята до провадження судді Кузьменка В. В. та ухвалою суду від 23.12.2019 поновлено провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 8598 банківського рахунку.

Згідно із пунктом 1 зазначеного договору, банк відкриває поточний (на вимогу) рахунок клієнта НОМЕР_2 у гривні та здійснює за ним операції згідно діючого законодавства України та сплачує проценти за користування грошовими коштами.

Пунктом 1.2 договору визначено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на поточному рахунку клієнта, банк сплачує відсотки за 0% річних.

12 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 06/1272-2014 банківського вкладу, банк відкриває вкладнику вкладний (строковий) рахунок НОМЕР_3 «Надійний» у гривні, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 190 000,00 грн., дата внесення вкладу - 12.06.2014, дата повернення вкладу - 12.07.2014, процентна ставка за вкладом складає 8% річних.

Згідно з довідкою про рух коштів по рахункам клієнтів ПАТ «Старокиївський Банк», Позивачем на підставі платіжного документу № 67073 від 12.06.2014 були передані кошти в розмір 190000,00 грн. для зарахування на рахунок НОМЕР_3.

Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2014 року № 365 ПАТ «Старокиївський Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17.06.2014 року № 50 розпочато процедуру виведення ПАТ «Старокиївський Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 18.06.2014 року по 18.09.2014 року та призначено Уповноваженою особою Фонду за тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Любов Олександрівну.

24 червня 2014 року Уповноваженою особою Пантіною Л .О. видано наказ № 23 «Про перевірку договорів в ПАТ «Старокиївський Банк», яким наказано здійснити в ПАТ «Старокиївський Банк» перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

21 серпня 2014 року згідно з п. 14 протоколу засідання виконавчої дирекції Фонду № 182/14 вирішено підтримати пропозицію Уповноваженої особи Пантіної Л.О. щодо тимчасового блокування виплати грошових коштів за рахунками фізичних осіб - вкладників ПАТ «Старокиївський Банк» згідно переліку та винести це питання на розгляд виконавчої дирекції та надати доручення звернутись до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактами можливого «дроблення» депозитних вкладів фізичних осіб, сума за якими перевищує граничний розмір відшкодування, здійсненого з метою отримання відшкодування клієнтами за рахунок коштів Фонду, долучивши до неї копії матеріалів перевірки (висновку, пояснень, копій юридичних справ, виписок руху коштів за рахунками, тощо).

29 серпня 2014 року Уповноваженою особою Пантіною Л .О. затверджено протокол засідання комісії з перевірки договорів, призначеної наказом від 14.07.2014 року № 30-А, яким запропоновано надати на затвердження Уповноваженій особі на тимчасову адміністрацію перелік нікчемних договорів та інших правочинів, виявлених за результатами перевірки.

Листом № 676/09-02 від 10.11.2014 «Про результати розгляду звернення» Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіна Л.О. повідомила ОСОБА_1 про те, що правочини, в тому числі договір банківського рахунку № 8598 від 12.06.2014, договір банківського вкладу № 06/1272-2014 від 12.06.2014, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахункам, відкритим на виконання вказаних договорів, є нікчемними відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв`язку із чим позивача не було включено до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач вважаючи таке рішення та дії відповідача протиправними, звернувся до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність правових підстав для не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Так, за приписами ч. 1 ст. 26 Закону № 4452) (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації банку) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень (абз. 1).

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ зазначеного Положення перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до пункту 5 та 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «Перелік вкладників» (додаток 9) та за правилами формування csv файлів. протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Пунктами 2, 3 та 4 розділу IV зазначеного Положення Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону № 4452 вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3); вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Оскільки, передбачені Законом № 4452 гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні положень ст. 2 цього Закону), який, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого на умовах договору банківського рахунку, та з огляду на встановлені судом обставини справи суд дійшов висновку про належність позивача до вкладників ПАТ «Старокиївський Банк» .

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 Закону № 4452 гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Такі випадки визначені у ч. 4 ст. 26 Закону № 4452, однак про їх наявність ніхто з учасників справи не стверджував і доказів не надав, а судом таких випадків не встановлено.

Відповідач вказує, що Позивач здійснив операції за спірними договорами в час дії обмежень у діяльності банку, встановлених відповідно до п. 12.3 Глави 12 «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу» та передбачених постановою Правління Національного банку України від 12.05.2014 року № 276/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» до категорій проблемних», що на думку Відповідача, свідчить про нікчемність вказаних правочинів.

Також, Відповідач вказує на те, що кошти на рахунок, відкритий на ім`я позивача, надійшли внаслідок так званого «дроблення» (розподілу) депозитного рахунку (748 933,00 грн.) іншого клієнта, який володів коштами, що перевищували суму 200 000,00 грн.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» щодо нікчемності правочинів (трансакцій та договорів), колегія суддів зазначає наступне.

Так, пунктом 2 частини 3 статті 38 Закону № 4452 передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону № 4452 Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону № 4452 у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року № 826/1476/15 про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452 підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452 (п. 42). Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами. Банку (п. 45). Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону № 4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46). При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

Між тим, Відповідачем не надано до ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів, які б достовірно і переконливо свідчили про те, що зобов`язання ПАТ «Старокиївський Банк», які він взяв на себе за договорами банківського рахунку позивача, призвели до його неплатоспроможності або до неможливості (повністю чи частково) виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами.

Також, Відповідачем не надано доказів визнання недійсними договорів банківського рахунку відкритого позивачем або застосування наслідків недійсності нікчемного правочину в судовому порядку.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що постанова правління Національного банку України від 12.05.2014 року № 276/БТ «Про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних», якою встановлено обмеження в діяльності банку, становить банківську таємницю і Позивач не могла знати про її зміст та встановлені обмеження.

Водночас, дана обставина не спростовує зарахування коштів на вкладний рахунок Позивача, а у подальшому їх перерахування з вкладного рахунку позивача на поточний, що підтверджено випискою по рахунку і встановлено Відповідачем при проведенні перевірки.

Зарахування на рахунок Позивача грошових коштів 12 червня 2014 року здійснено до запровадження тимчасової адміністрації банку, що не суперечило вимогам Закону № 4452 і договору від 12 червня 2014 року.

Колегія суддів не погоджується доводами Відповідача в апеляційній скарзі про те, що відсутні докази внесення Позивачем до банку грошових коштів, оскільки, реальність внесення Позивачем готівкових коштів на власний рахунок підтверджується випискою з банку.

З цих же мотивів колегія суддів відхиляє посилання Відповідача на відсутність квитанції про зарахування коштів, оскільки встановлені судом фактичні обставини справи вказують на те, що вкладний і поточний рахунки Позивачу були відкриті. Відсутність у справі квитанції не спростовує факту відкриття позивачу поточного рахунку, що підтверджено іншими доказами.

Стосовно твердження Відповідача в апеляційній скарзі про те, що були складені недостовірні документи щодо видачі і внесення готівкових коштів до каси банку, колегія суддів зазначає, що Фонд або його Уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорюванні дії працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону 4452-VI.

Такі неправомірні або оспорювані дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому, відповідно до статті 78 КАС України, є обов`язковими для адміністративних судів.

Разом з тим, жодних вироків, якими б було встановлено наявність незаконних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договорів банківського рахунку та внесення коштів на поточний рахунок ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем надано не було.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 826/18886/15.

Також, колегія суддів не погоджується з твердженням Відповідача про подрібнення вкладів з метою отримання відшкодування за рахунок держави, оскільки, предметом розгляду і доведення у даній справі були фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідачів передбачених законом підстав для не включення позивача до переліку вкладників і відповідно правомірності в зв`язку з цим їх дій та бездіяльності.

В той же час, встановлення дійсної належності отриманих на рахунок Позивача коштів, фактів поділу великого вкладу з метою набуття права на його відшкодування за рахунок коштів Фонду, наявність в окремих осіб умислу на заволодіння державними коштами не були предметом розгляду у даній справі. Такі фактичні обставини підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі відповідних доказів, за участю усіх осіб, для яких встановлення таких обставин може мати значення.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 826/10048/15.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Відповідачем не доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452, а також недійсність та/або нікчемності вищевказаних договорів, на що він посилається у своїх заперечення, за яких гарантована сума відшкодування не виплачується.

Щодо нікчемності трансакцій з перерахування коштів, то такі твердження Відповідача є безпідставними, оскільки, здійснюючи такі операції банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами (постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року № 826/1476/15).

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 4452 Уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14, передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Доказів того, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку і отримання цього рішення Фондом, відповідач включив Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом, або протягом процедури ліквідації подав до Фонду додаткову інформацію про позивача, відповідач до суду не надав, про наявність таких доказів - не зазначив. Водночас, обидві сторони визнають, що позивача не включено до вказаного переліку.

Мотиви та доводи наведені у апеляційній скарзі, висновки суду першої інстанції не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що між Позивачем та банком укладено договори банківського вкладу та банківського рахунку, Позивач в силу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідає вимогам до вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, Відповідач протиправно не подав до Фонду інформацію щодо Позивача про наявність таких підстав, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про Позивача.

Також колегія суддів враховує, що рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, таке рішення не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття.

Отже, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи, що вірно встановили суди попередніх інстанцій.

Разом з тим, встановлена правова природа такого рішення (повідомлення про нікчемність правочину) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог щодо визнання його протиправним і скасування, а тому позовні вимоги про визнання недійсними повідомлення № 15-243 від 03 лютого 2015 року про нікчемність правочину та повідомлення № 15-265 від 04 лютого 2015 року про нікчемність правочину, не можуть бути розглянуті в судовому порядку, отже в цій частині провадження у справі підлягає закриттю.

Вказана правова позиція була викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2015 року - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2015 скасувати в частині :

- Визнання протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни № 61 від 29.08.2014 в частині, що стосується ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).

Закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2015 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 23.12.2019