Справа № 159/4762/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11980/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2019 року в справі № 159/4762/19 (головуючий суддя - Бойчук П.Ю., м.Ковель) за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області рядового поліції 1 батальйону 1 роти Клодчика Вадима Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 28.07.2019 року та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до старшого інспектора відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області рядового поліції 1 батальйону 1 роти Клодчика Вадима Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що дії відповідача щодо винесення зазначеної вище постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності вважає неправомірними, агресивними та некоректними, оскільки викладене в постанові не відповідає дійсності, оскільки, постанова винесена не по тій причині по якій його зупинив інспектор, а саме, зупинка здійснювалась ніби то за проїзд ним перехрестя на заборонений (жовтний) сигнал світлофора, а постанова винесена за керування т/з без чинного страхового поліса обов`язкового страхування та не був пристебнутий ременем безпеки, а тому вказана постанова не відповідає вимогам закону, є необґрунтованою і підлягає скасуванню. Крім цього, позивач вказує, що оскаржувана постанова виносилася відповідачем з порушенням вимог КУпАП, оцінка доказів не проводилась, об`єктивного та законного розгляду справи не відбувалося та його законні права відповідачем ігнорувалися, в оскаржуваній постанові взагалі не міститься його пояснень та посилань на докази, якими він обґрунтовував законність своїх дій.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою адміністративний позов задоволити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Встановлено, що відповідачем 28.07.2019 винесено постанову серії ЕАВ №1373123 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, за те, що позивач 28.07.2019 року о 18 год. 18 хв. керував транспортним засобом «Ауді» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ковелі по вул. Міцкевича, без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в, п.2.1г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП

Не погоджуючись з прийнятою постановою серії ЕАВ №1373123 від 28.07.2019, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного позову, суд першої інстанції мотивував це тим, що заявлений адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки такий заявлений позивачем до старшого інспектора відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області рядового поліції 1 батальйону 1 роти Клодчика Вадима Миколайовича, який не є належним відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора відділу організації несення служби в м.Ковель УПП у Волинській області рядового поліції 1 батальйону 1 роти Клодчика Вадима Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 28.07.2019 року та закриття провадження у справі.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

У зв`язку із наведеним слід зазначити, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення спору судом першої інстанції; далі - КАС України) встановлено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог

Статтею 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених цим Кодексом та наданих іншим законом.

У відповідності до частин першої, третьої статті 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства видно, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Аналогічну правову позицію з питання неналежного відповідача у справі висловив Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 803/1252/17.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу організації несення служби в м.Ковель УПП у Волинській області рядового поліції 1 батальйону 1 роти Клодчика Вадима Миколайовича, який є неналежним відповідачем у цьому спорі, необхідно відмовити.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2019 року в справі № 159/4762/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року