Справа № 560/3987/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3987/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

23 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Кузьменко Л.В. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просив суд скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ф-1581-17 від 08.11.2018.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного від 17 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що за даними Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 16.10.2008 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 418.

Згідно АІС "Податковий блок", фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ДПІ у м.Хмельницький за видом діяльності «діяльність у сфері права» з 25.12.2006 по теперішній час. Позивач в період з 01.01.2014 по 30.06.2017 перебував на загальній системі оподаткування. В період з 01.07.2017 року по теперішній час перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Борг ЄЄВ з 1.10.2013 року по 30.06.2017 - 4 010,30 грн.

Нарахування 3 квартал 2017 р.(19.10.2017) - 2 112 грн.

Нарахування 4 квартал 2017 р. (19.01.2018) - 2 112 грн.

Нарахування 1-2 квартали 2017 р. (09.02.2018) - 4 224 грн.

Загальна сума боргу за результатами 2017 року становить - 8 234,20 грн.

Із 08.02.2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку як самозайнята особа (адвокат).

Нарахування за 1 квартал 2018 р. - 4 095,30 грн

Нарахування за 2 квартал 2018 р. - 4 914,36 грн

Нарахування за 3 квартал 2018 р. - 4 914,36 грн

Загальна сума боргу по ЄВ станом на 31.10.2018 року становить 17 800,02 грн.

На підставі викладеного вище контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ф-1581-17 від 08.11.2018 на суму 17 800,02 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням контролюючого органу ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ДПІ у м.Хмельницький за видом діяльності «діяльність у сфері права» з 25.12.2006 по теперішній час.

Крім того, згідно з даними Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 16.10.2008 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 418.

Згідно з приписами підпункту 14.1.226 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, з наведеного вбачається, що особа, яка займається адвокатською діяльністю (адвокат) є самозайнятою особою та відповідно платником податків.

Відповідно до п.63.1. ст.63 ПК України з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи ведеться облік платників податків.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

При цьому, взяття на облік у контролюючих органах самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору (п.63.2 ст.63 ПК України).

Відповідно до положень п.65.2 ст.65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Пунктом 65.3. ст.65 ПК України встановлено, що для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.

Взяття на облік самозайнятої особи здійснюється контролюючим органом не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідних відомостей від державного реєстратора (для фізичних осіб - підприємців) або прийняття заяви (для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) (п.65.5 ПК України).

Отже, з наведеного вбачається, що обов`язковою умовою для взяття на облік у податковому органі осіб, які провадять незалежну професійну діяльність є прийняття відповідної заяви останніх.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п.5 ч.1 ст.4 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності є платниками єдиного внеску.

Разом з цим, ч.1 ст.5 вказаного Закону передбачено, що облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Так, відповідно до приписів вказаної норми розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України 24.11.2014 № 1162 (далі - Порядок № 1162).

Пунктами 1, 2 Розділу ІІІ вказаного Порядку також передбачено, що взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закон № 755) контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Згідно п.4 Розділу VІ Порядку № 1162 якщо контролюючими органами при здійсненні своїх функцій за результатами перевірок та звірок, або на підставі інформації від третіх осіб, або на підставі даних інших державних органів чи відповідних державних реєстрів встановлено, що: фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, то такий орган повідомляє таку особу про необхідність подання заяви за формою 1-ЄСВ для взяття її на облік як платника єдиного внеску. Така фізична особа обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою "платник не подав заяви для взяття на облік".

Аналогічна правова норма визначена пунктом 6.8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588, яким передбачено, якщо контролюючим органом за інформацією від іншого державного органу чи при виконанні власних функцій виявляється фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, що є зареєстрованою, але не перебуває на обліку у контролюючому органі, контролюючий орган повідомляє таку особу про необхідність подання заяви для взяття її на облік.

Водночас, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивач заяви про взяття її на облік до контролюючого органу не подавав та податковим органом про необхідність подання такої заяви не повідомлявся.

Разом з цим, колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до положень п.65.10.8 ПК України у разі коли після внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізична особа продовжує провадити таку діяльність, вважається, що вона розпочала таку діяльність без взяття її на облік як самозайнятої особи.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає неправомірними дії відповідача щодо автоматичної зміни позивачу в ІТС Податковий блок ОПФ платника на « 94 - фізична особа, яка займається незалежною діяльністю» та присвоєно стан « 0-платник податку за основним місцем обліку», оскільки відповідні дії контролюючого органу нормами чинного законодавства не передбачені.

Крім того, відповідно до вимог пункту 65.7 ст.65 ПК України фізичній особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, контролюючим органом видається довідка про взяття на облік платника податків із зазначенням строку, якщо такий строк вказаний у свідоцтві про реєстрацію чи іншому документі (дозволі, сертифікаті тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Водночас, відповідачем не надано суду доказів про те, що позивачу відповідна довідка була видана податковим органом.

Відповідно до частини 3 статті 291КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Верховний Суд 02 вересня 2019 року розглянув зразкову справу № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19) щодо оподаткування самозайнятої особи, яка одночасно зареєстрована як фізична особа-підприємець та прийняв рішення, яке після перегляду 04 грудня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду набрало законної сили.

Ознаками типової справи, яка розглянута Верховним Судом як зразкова є:

1) перебування позивача на обліку контролюючого органу як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізичної особи-підприємця та як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність;

2) встановлення контролюючим органом за власною ініціативою платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності, що обумовило виникнення в останнього обов`язку сформувати та подати до органів доходів і зборів окремий звіт;

3) визначення статусу «фізичної особи-підприємця з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності» на рівні підзаконних нормативно-правових актів;

4) можливість подвійного нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за результатами здійснення одного й того ж виду господарської діяльності: як підприємницької, так і незалежної професійної діяльності.

Колегія суддів зазначає, що справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу відповідає ознакам типової справи, які визначив Верховний Суд за результатами розгляду зразкової справи № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19).

Тому, в цій справі підлягають застосуванню висновки Верховного Суду висловлені в рішенні від 02 вересня 2019 року, прийнятому за результатами розгляду зразкової справи №520/3939/19 (Пз/9901/10/19).

Верховний Суд у зразковій справі дійшов висновку, що Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Взяття та перебування на обліку платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності цим Законом не передбачено.

Зважаючи на це, у фіскального органу відсутні підстави "втручатись" у право власності платника єдиного внеску, оскільки таке втручання не засноване на законі, про що свідчить і практика Європейського суду з прав людини, зокрема висновки суду у рішеннях по справах «Щокін проти України», «Христов проти України», «Новоселецький проти України», «Рисовський проти України».

Практика Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, зазначає, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків, слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява № 39766/05), «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

З огляду на вказані обставини у сукупності та взаємозв`язку, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не доведено правомірності автоматичного взяття позивача, як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, на облік платником податків та платником єдиного внеску, без її заяви (встановленої форми) та відповідно не доведено правомірності прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано обґрунтованих доказів на спростування доводів позивача та не доведено правомірності прийнятого рішення.

Згідно з положеннями ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією про сплату № 88447 від 26 квітня 2018 року (а.с.5). При апеляційному оскарженні рішення суду першої інстанції, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1057,20, що підтверджується квитанцією № 39792587 від 18 березня 2019 року (а.с.50)

Розмір сплаченого судового збору відповідає положенням Закону України «Про судовий збір». Ця сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) № ф-1581-17 від 08.11.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у сумі 1762 грн. 01 коп. (704 грн. 80 коп. за звернення до суду першої інстанції та 1057 грн. 21 коп. за звернення до суду апеляційної інстанції).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 грудня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Кузьменко Л.В. Біла Л.М.