Справа № 127/23498/19
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької областьі в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Славич К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №4 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Марухно Івана Юрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора взводу №2 роти №4 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Марухно І.Ю. про скасування постанови Серія ДП18 №538767 від 15.08.2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено штраф у розмірі 425 грн. Адміністративний позов мотивований тим, що відповідно до вказаної постанови водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «BMW 535», державний номерний знак НОМЕР_1 , 15.08.2019 року о 02 год 10 хв по вул. Театральна в м. Вінниці керував транспортним засобом та після зупинки не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 б) Правил дорожнього руху. Вважає дану постанову такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, винесена із порушенням норм права, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

15.08.2019 року о 02 год 10 хв він рухався у транспортному засобі марки «BMW 535», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Театральній в м. Вінниці. Після зупинки до нього підійшов інспекторта попросив надати документи для перевірки, а саме посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. На що позивач пропросив поліцейського повідомити йому причину зупинки, в чому той йому відмовив. Відповідачем було винесено відносно нього постанову та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. На підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП, не беручи до уваги його зауваження та усні пояснення. Оскільки, інспектор, після його зупинки, відмовився надавати йому будь-які докази чи роз`яснення щодо правопорушення, тому він відмовився пред`являти документи для перевірки. Отже, вважає, що така вимога відповідача є незаконною без складу правопорушення. Окрім того, вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням чинного законодавства. Оскільки постанова в порушення вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП не містить даних про свідків, не зазначено про наявність фото, відео фіксації. А відсутність зазначення у постанові таких даних призводить до відсутності передбачених законом доказів, на підставі яких посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення та його винуватість у його вчиненні. Також вважає, що відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не з`ясовувалися дані, які мають бути з`ясовані при розгляді справи, що передбачено ст. 280 КУпАП. Таким чином, вважаючи, що оскаржуваною постановою порушено його права, просить скасувати постанову Серія ДП18 №538767 від 15.08.2019 про притягнення його до адімністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі (а.с. 1-5).

Представником Департаменту патрульної поліції за довіреністю Цуберою М.М. (а.с. 24) подано відзив на позовну заяву (а.с. 19-23), у якому на підтвердження повноважень представника зазначається, що оскільки відповідач під час складання оскаржуваної постанови виконував свої посадові обов`язки, то в даному випадку діяв в інтересах Департаменту патрульної поліції як його посадова особа, то представник за довіреністю має право на представництво інтересів відповідача у даній справі. Щодо обставин позову, то у відзиві викладено наступну позицію. під час патрулювання 15.08.2019 року по вул. Театральна в м. Вінниці інспектором взводу №2 роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП Марухно І.Ю. було зупинено автомобіль марки «BMW 535», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з відсутнім переднім номерним знаком. При перевірці документів було відсутнє свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.9 в) та п. 2.1 б) ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором було прийнято рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ДП18 №538767 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Посилаючись на норми Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Кодекс України про адміністративні правопорушення та Правила дорожнього руху України, відповідач зазначає, що мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника. Застосування процедури скороченого провадження не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тому за результатами розгляду справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Окрім того, зазначає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у тому випадку, якщо воно зафіксоване у встановленому законом порядку, про що і вказується у постанову Верховного Суду від 26.04.2019 року у справі №338/1/17. Враховуючи вищевикладене вважає, що інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. А тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обгрунтованою, законною та такою, що не підлягає скасуванню. На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 19-23).

Інших заяв клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с. 12).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2019 року задоволено заяву судді Ковбаси Ю.П. про самовідвід, справу передано на повторний авторозподіл (а.с. 34).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2019 року заяву судді Чернюка І.В. про самовідвід задоволено, справу передано повторний авторозподіл в порядку визначеному ч. 1 ст. 31 КАС України (а.с. 37).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2019 року заяву судді Михайленка А.В. про самовідвід задоволено, справу передано повторний авторозподіл в порядку визначеному ч. 1 ст. 31 КАС України (а.с. 40).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2019 року заяву судді Вишара І.Ю. про самовідвід задоволено, справу передано повторний авторозподіл в порядку визначеному ч. 1 ст. 31 КАС України (а.с. 43).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2019 року заяву судді Клапоущака С.Ю.про самовідвід задоволено, справу передано повторний авторозподіл в порядку визначеному ч. 1 ст. 31 КАС України (а.с. 47).

Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 року (а.с. 48) призначення судді не відбулося через відсутність потрібної кількості суддів для розподілу справи.

За розпорядженням голови Вінницького міського суду Вінницької області Михайленка А.В. від 11.11.2019 року справу в порядку ст. 29 КАС України передано на розгляд до Вінницького районного суду Вінницької області (а.с. 49-50).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2019 року справу передано на розгляд судді Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П. (а.с. 51).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15.11.2019 року позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду (а.с. 52).

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі (а.с. 54).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вказаних норм закону, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ДП18 №538767, складеною інспектором взводу №2 роти №4 БУПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Марухно І.Ю. 15.08.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигді штрафу в розмірі 425 гривень. (а.с.6)

Згідно даної постанови, 15.08.2019 року о 01-50 год водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 353», д.н.з. НОМЕР_2 НОМЕР_3 , в м. Вінниці по вул. Театральній, та після зупинки не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 б) ПДР України. Тобто, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Судом також оглянуто DVD-R диск, який долучено відповідачем до матеріалів відзиву (а.с. 25). На вказаному диску міститься три файли із відеозаписом з наргудної камери поліцейського, на яких зображено момент спілкування поліцейських із позивачем ОСОБА_2 біля його приватного будинку. За змістом розмови вбачається, що працівниками поліції в обгрунтування вимоги пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб є керування позивачем транспортним засобом без переднього номерного знаку.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 вказаного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Частина 1 статті 126 КУпАП визначає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до стаття 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "б" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позову, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що працівник поліції виявивши порушення позивачем ПДР України, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" та п. 2.4 ПДР України, мав підставу вимагати у водія пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України.

Судом також встановлено, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема керування транспортним засобом без номерного знаку, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови, що вбачається зі змісту відзиву поданому на позовну заяву та представленому відповідачем відеозапису.

Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, то суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т.ч. реєстраційного документу на транспортний засіб, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.03.2019 року у справі № №686/11314/17.

У відповідності до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). А тому докази, подані сторонами суд приймає як належні та допустимі і не вбачає підстав для їх відхилення.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 538767 від 15.08.2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Про понесені позивачем судові витрати суду не повідомлено, відтак судовий збір від сплати якого звільнено позивача за даним предметом позовних вимог, згідно положень частини 5 статті 139 КАС України належить віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 255, 251, 252, 277-2, 278, 280, 285 КУпАП, ст.2, 5, 6, 9, 12, 14, 19, 20, 22, 32, 72, 77, 94, 122, 139, 143, 192, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №4 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Марухно Івана Юрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 538767 від 15.08.2019 року, винесену інспектором взводу №2 роти №4 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Марухно Іваном Юрійовичем відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.П. Шевчук