Справа № 560/3234/19
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3234/19
РІШЕННЯ

іменем України

24 грудня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Ізяславська виправна колонія (№31)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до державної установи "Ізяславська виправна колонія (№31)", в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність державної установи "Ізяславська виправна колонія (№31)", яка полягає у невиплаті належної ОСОБА_1 компенсації;

- зобов`язати державну установу "Ізяславська виправна колонія (№31)" виплатити належну ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 15899,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом начальника державної установи "Ізяславська виправна колонія (№31)" він звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 4 частини 1 статті 77 закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до довідки №53 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, загальна вартість невиданого йому речового майна становить 15899,20 грн. Зазначену суму державна установа "Ізяславська виправна колонія (№31)" не виплатила.

Вказав, що звертався до відповідача із заявою про виплату вказаних коштів, проте, не отримав жодної відповіді. Вважаючи бездіяльність відповідача, щодо невиплати зазначеної суми протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.10.2019 позовну заяву залишено без руху.

У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2019 відкрито провадження в цій адміністративній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

До суду 21.11.2019 надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578 "Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби", грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. Державною установою "Ізяславська виправна колонія (№31)" проведено нарахування належної ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримані предмети форменого одягу в сумі 15899,20 грн. Інформація щодо потреби в коштах для виплати грошової компенсації передана до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції. Проте, за період з 01.01.2019 по теперішній час фінансування на виплату грошової компенсації за не отримані предмети форменого одягу особам рядового і начальницького складу, які звільнились з установи, не виділялось.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з наказу виконуючого обов`язки начальника державної установи "Ізяславська виправна колонія (№31)" від 22.08.2019 №127/ОС-19, прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 28 серпня 2019 року.

Відповідно до довідки №53 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, загальна вартість речового майна, не виданого ОСОБА_1 , складає 15899,20 грн.

Оскільки вказана сума ОСОБА_1 у день звільнення, та в подальшому за його зверненням не виплачена, він звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами визначає Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578 (далі - Порядок №578).

Положеннями пункту 22 Порядку №578 визначено, що особам рядового і начальницького складу (крім курсантів) після перших трьох років служби за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого речового майна особистого користування замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримувати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію. Грошова компенсація виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі.

Під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення (пункт 27 Порядку №578).

Тобто, для осіб, які проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, така компенсація виплачується у разі наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі, як це визначено пунктом 22 Порядку №578. В той же час, для осіб, які звільняються зі служби, таких застережень Порядок №578 не містить.

Відповідно до пункту 60 Порядку №578 для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

Право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно відповідач не заперечує, але така компенсація не виплачена позивачу у зв`язку з відсутністю фінансування.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини від 10.03.2011 у справі "Сук проти України" зазначено, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Враховуючи викладене, суд вважає, бездіяльність державної установи "Ізяславська виправна колонія (№31)" щодо невиплати в день звільнення ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 15899,20 грн протиправною.

Враховуючи наявність у позивача права на отримання в день звільнення грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, суд вважає наявними правові підстави для зобов`язання державної установи "Ізяславська виправна колонія (№31)" виплатити належну ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в сумі 15899,20 грн.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн згідно з квитанцією №46 від 24.10.2019 необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність державної установи "Ізяславська виправна колонія (№31)" щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 15899,20 грн.

Зобов`язати державну установу "Ізяславська виправна колонія (№31)" виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в сумі 15899 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 20 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань державної установи "Ізяславська виправна колонія (№31)".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 грудня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Державна установа "Ізяславська виправна колонія (№31)" (вул. Гагаріна 4, м. Ізяслав, Хмельницька область, 30300 , код ЄДРПОУ - 08594759)

Головуючий суддя Д.А. Божук