Справа № 340/343/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/343/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року (головуючий суддя Кармазина Т.М.)

у справі № 340/343/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області, в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області №1011-3/1/124 від 17.01.2019 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності щодо визнання його винним у вчиненні правопорушення передбаченого абз.3 п.3 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладення штрафу у сумі 1728900 грн.;

визнати протиправною та скасувати постанову управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області №1011-3/2/125 від 17.01.2019 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності щодо визнання його винним у вчиненні правопорушення передбаченого абз.4 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладення штрафу у сумі 1728900 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням права позивача на захист під час проведення перевірки та заходів державного контролю, оскільки він не мав можливості надати пояснення та докази правомірності своїх дій та заперечити проти обставин, викладених в акті перевірки. Оскаржувані постанови винесені відповідачем на підставі необґрунтованих та надуманих тверджень, які не відповідають дійсним обставинам. Орган державного контролю невірно визначив об`єкт перевірки, оскільки обладнання газозаправного модуля АГЗП не являється будівлею чи спорудою, а є рухомим технічним обладнанням, тому не може бути об`єктом перевірки ДАБІ у Кіровоградській області. До того ж, зазначає, що АГЗП не відноситься до будівель, ознаки яких визначені Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим і введеним в дію Наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507. Окрім цього, статтею 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що забудова території здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. На території по АДРЕСА_1 б в АДРЕСА_2 Кіровоградської області будівельні роботи та будь - яке будівництво не проводилось, а лише було розміщено рухоме технічне обладнання, яке мало всі дозвільні документи та є сертифікованим і таким, що пройшло державну експертизу. Також позивач зазначає, що відповідачем під час прийняття оскаржуваних постанов неправильно оцінено клас наслідків (відповідальності), який фактично не може застосовуватись до рухомого технічного обладнання.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду 18.07.2019 адміністративний позов задоволено.

Суд встановив, що відповідачем не дотримано порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, оскільки доказів відмови позивача від підписання акту та припису не надано, документи про результати проведеного контролю ФОП ОСОБА_1 не вручались, чим порушено його право на захист, на надання пояснень та доказів, а також право на заперечення проти доводів органу державного контролю, викладених в акті.

По суті прийнятих відповідачем постанов суд першої інстанції зазначив, що стаціонарний заправник газу (моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом типу ММСЗ 5-10), виробник ТОВ «Захід-Транс-Сервіс» (Україна), який встановлений за адресою: смт. Олександрівка Кіровоградської області, вул. Чернишевського, 1б, є цілісним заводським виробом, що виготовлений відповідно до технічних умов ТУУ 45.6-0:2005 «Станції, пункти автозаправні. Моноблоки для заправки автомобілів зрідженим газом (пропан-бутан) типу ММСЗ -10», не належить до об`єктів будівництва у розумінні містобудівного законодавства, у зв`язку з чим не потребує дозволу чи погодження від архітектурно-будівельної інспекції, підлягає переміщенню без зміни його цілісності та конструкції.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на час перевірки встановлено, що будівельні роботи з будівництва АГЗС по АДРЕСА_2 виконано без отримання дозволу на їх виконання та здійснюється експлуатація об`єкта не прийнятого в експлуатацію. При цьому збудований об`єкт належить до значного класу наслідків (відповідальності) - СС-3. Зазначені обставини свідчать про допущення ФОП ОСОБА_1 порушень ч.1 ст.37 та ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За результатами проведеної перевірки посадовою особою Управління складено акт №2/2019 та протоколи від 03.01.2019 №1/2019 та №2/2019. Враховуючи виявлені порушення вимог містобудівного законодавства та з метою їх усунення ФОП ОСОБА_1 видано приписи від 03.01.2019 №1/2019 та №2/2019, якими зобов`язано в термін до 03.03.2019 усунути виявлені правопорушення шляхом знесення АГЗС та зупинити експлуатацію цього об`єкта. Примірники матеріалів, якими оформлена перевірка, 04.01.2019 направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку, що підтверджується фіскальним чеком №506, які не були вручені позивачу 08.01.2019 під час доставки останньому (згідно інформації з офіційного сайту «Укрпошта»). Після розгляду матеріалів перевірки, головним інспектором будівельного нагляду 17.01.2019 винесено оскаржувані постанови.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін. Також представником позивача подані додаткові письмові пояснення, що розташований позивачем газозаправний модуль не є об`єктом будівництва, є рухомими майном та використовується у відповідності із усіма дозвільними документами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 зареєстрований 02.05.2018 як фізична особа-підприємець, види діяльності: роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля пальним; роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; будівництво житлових і нежитлових будівель.

Згідно витягу з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального, зареєстрованого в органах ДФС у Кіровоградській області, позивачу належить пункт Газової АЗС (код пункту реалізації 17100001), розміщений на території земельної ділянки, кадастровий номер №:50:009:0001, яка перебуває у його користуванні на підставі договору оренди земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_2 .

В період з 19.12.2018 по 03.01.2019 відповідно до направлення №462 від 17.12.2018 (копія якого вручена позивачу 19.12.2018) на підставі наказу від 17.12.2018 №93П посадовою особою Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області проведений позаплановий захід державного контролю щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, за результатами якого складено акт №2/2019 від 03.01.2019.

Даним заходом встановлено, в акті зафіксовано, що по АДРЕСА_1 б, в АДРЕСА_3 . АДРЕСА_2 , Олександрівського АДРЕСА_4 , Кіровоградської області знаходиться комплекс будівель (магазин змішаних товарів), який належить ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, зареєстрованого в реєстрі за №829, та автомобільна газозаправна станція. Земельна ділянка (кадастровий №:50:009:0001), яка знаходиться на території смт. Олександрівка та розташована по вул АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 б, надана позивачеві в оренду для будівництва та обслуговування об`єктів торгівлі.

Відповідно до експертного висновку протипожежного стану об`єкта від 08.11.2018, наданого ПП «Компанія Будпромсервіс-Плюс», експертом ОСОБА_2 проведена експертиза протипожежного стану території та будівлі автомобільної газозаправної станції по вул. Чернишевського, 1б, смт. Олександрівка, з наступними характеристиками об`єкту: АГЗС, до складу якої входить операторська 12,6 м2 ІІІ ступеню вогнестійкості, 1-наземний модуль 9,9 м3, елементи стін з металу обкладені цеглою, зовнішнє покриття даху з профільованого металевого настилу, порушень протипожежних норм не виявлено.

В пункті 8 декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки від 12.11.2018, поданої ФОП ОСОБА_1 та зареєстрованої Управлінням ДСНС України у Кіровоградській області (Олександрівський районний відділ) за №35-2, об`єктом нерухомості, що декларується є Автомобільна газова заправна станція (АГЗС) будівля операторської загальною площею 12,6 м2, стіни з металу обкладені цеглою, покрівля металева, призначення - заправка авто по вул. Чернишевського. 1Б, смт. Олександрівка.

На час перевірки встановлено, що будівельні роботи з будівництва автомобільної газозаправної станції по вул. Чернишевського. 1Б, смт. Олександрівка, виконано без отримання дозволу на їх виконання та здійснюється експлуатація об`єкта не прийнятого в експлуатацію. Збудований об`єкт належить до значного класу наслідків (відповідальності ) СС-3.

Згідно вказаному акту (т.2 а.с.129) захід державного контролю проведений за участю ФОП ОСОБА_1 , втім докази вручення позивачеві примірника цього акту або відмови його від підпису акту матеріали справи не містять.

03.01.2019 посадовою особою Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області видано приписи №1/2019 та №2/2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (т.2 а.с.134-135), якими позивача зобов`язано, відповідно, негайно зупинити експлуатацію автомобільної газозаправної станції по вул. Чернишевського, 1 б, смт. Олександрівка Кіровоградської області; в термін до 03.03.2019 усунути порушення вимог законодавства шляхом знесення автомобільної газозаправної станції по вул. Чернишевського, 1 б, смт. Олександрівка Кіровоградської області.

Також 03.01.2019 посадовою особою Управління складено протоколи №1/2019 та №2/2019 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (т.2 а.с.132-133), в яких міститься інформація, що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться о 11.00 год 17.01.2019 та о 12.00 год 17.01.2019, відповідно, у приміщенні управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області.

Як вбачається із змісту цих протоколів, протоколи складені відносно ФОП ОСОБА_1 за його відсутності; підпис ФОП ОСОБА_1 відсутній. Примірники протоколів надіслано на адресу позивача поштою УДППЗ Укрпошта, відділення № 22 від 03.01.2019.

Примірники матеріалів, якими оформлена перевірка, 04.01.2019 направлені позивачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується фіскальним чеком №506, які не були вручені позивачу 08.01.2019 під час доставки останньому (згідно інформації з офіційного сайту Укрпошта).

За результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності протоколу №1/2019 від 03.01.2019 та акту №2/2019 від 03.01.2019 головним інспектором будівельного нагляду прийнято постанову №1011-3/1/124 від 17.01.2019, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 1728900 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбаченого абз.3 п.3 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (т.1 а.с.54).

За результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності протоколу №2/2019 від 03.01.2019 та акту №2/2019 від 03.01.2019 головним інспектором будівельного нагляду винесено постанову №1011-3/2/125 від 17.01.2019, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 1728900 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбаченого абз.4 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (т.1 а.с.55).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність означених постанов.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.99 №687-XIV (в редакції на момент виникнення спірних відносин) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

За визначенням у ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

На виконання норми ч.1 ст.41 Закону № 3038-VI постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до вказаного Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва (п.9 Порядку № 553).

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис) - п.17 Порядку № 553.

Відповідно до п.18 Порядку № 553 в редакції на час виникнення спірних правовідносин керівникові кожного суб`єкта містобудування, щодо якого складений акт перевірки, або його уповноваженій особі надається по одному примірнику такого акта. Один примірник акта перевірки залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.

Відповідно до п.20 Порядку № 553 протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно п.21 Порядку № 553 якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Стосовно питання дотримання відповідачем порядку притягнення позивача до відповідальності оскаржуваними постановами апеляційний суд зазначає таке.

Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 №244.

Відповідно до п.9 вказаного Порядку № 244 про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю, які згідно з функціональними обов`язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль (далі - уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю), складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до п.16-19 цього Порядку справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Справа може розглядатися за участю суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб.

Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб`єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Неприбуття суб`єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглядається відкрито та на засадах рівності всіх учасників.

Доказами у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність відповідного суб`єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені дані встановлюються на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у разі потреби на підставі пояснень суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, свідків, а також інших документів.

За правилами п.3 вказаного Порядку № 244 штрафи накладаються на суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - суб`єкти містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

У разі коли суб`єкт містобудування перешкоджає притягненню його до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності правоохоронні органи разом з органами державного архітектурно-будівельного контролю вживають всіх необхідних заходів для притягнення такого суб`єкта до відповідальності.

У разі відмови суб`єкта містобудування в отриманні документів (протокол, постанова та документи, які підтверджують факт правопорушення), які є підставою для притягнення його до відповідальності, документи надсилаються суб`єкту містобудування рекомендованим листом з повідомленням.

Належним підтвердженням факту надіслання документів є розрахунковий документ відділення поштового зв`язку щодо оплати послуг з доставки рекомендованої поштової кореспонденції.

У разі ненадання суб`єктом містобудування, який притягається до відповідальності, інформації щодо його адреси документи, які є підставою для притягнення його до відповідальності, надсилаються суб`єкту містобудування за адресою місцезнаходження (місця проживання, місця реєстрації), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб`єкта містобудування, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх отримання суб`єктом містобудування.

З огляду на наведені правові норми, встановлені у справі обставини щодо неотримання позивачем акту про результати перевірки від 03.01.2019, протоколів про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та приписів від 03.01.2019, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не дотримано зазначених вище норм, оскільки доказів відмови позивача від підписання акту та протоколів не надано, документи про результати проведеного контролю ФОП ОСОБА_1 не вручались, чим порушено його право на захист, на надання пояснень та доказів, а також право на заперечення проти доводів органу державного контролю, викладених в акті.

Також апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність в діях позивача складу правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за порушення містобудівної діяльності» від 14.10.1994 №208/94-ВР правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб`єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення:

виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання: на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2), - у розмірі трьохсот сімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб; на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), - у розмірі дев`ятисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб (п.3 ч.2 ст.2 Закону №208/94-ВР);

експлуатація або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації чи в акті готовності об`єкта до експлуатації, вчинені щодо: об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), - у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб; об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2), - у розмірі трьохсот сімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб; об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), - у розмірі дев`ятисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб (п.4 ч.2 ст.2 Закону №208/94-ВР).

В спірному випадку, застосовуючи до позивача штрафні санкції, відповідач виходив з того, що:

виконання будівельних робіт з будівництва автомобільної газозаправної станції по вул. Чернишевського, 1 б, смт. Олександрівка Кіровоградської області (земельна ділянка з кадастровим №:50:009:0001) здійснювалось без отримання дозволу на їх виконання. Збудований об`єкт належить до значного класу наслідків (відповідальності) СС-3, чим порушено ч.1 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.27 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт»;

здійснювалась експлуатація автомобільної газозаправної станції по вул.Чернишевського, 1 б, смт. Олександрівка Кіровоградської області (земельна ділянка з кадастровим №:50:009:0001), не прийнятої в експлуатацію, чим порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів».

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч.8 ст.39 Закону №3038-VI експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

За визначенням в ч.1 ст.32 Закону №3038-VI клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта.

Клас наслідків визначається відповідно до вимог будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством (ч.2 ст.32 Закону №3038-VI).

Клас наслідків визначається для кожного об`єкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови) - ч.3 ст.32 Закону №3038-VI.

Відповідно до ч.5 ст.32 цього Закону до значних наслідків (СС3) відносяться такі об`єкти: пам`ятки культурної спадщини, визначені відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини"; об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки"; житлові, громадські або багатофункціональні будівлі заввишки понад 100 метрів та/або з рівнем можливої небезпеки для здоров`я і життя людей понад 400 осіб, які постійно перебувають на об`єкті.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001, №2245-III (далі Закон №2245-III), об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру;

Як вбачається з матеріалів справи, об`єктом перевірки є об`єкт підвищеної небезпеки автомобільний газозаправний пункт ФОП ОСОБА_1 , який розташований на орендованій позивачем земельній ділянці і експлуатація якого здійснюється позивачем у встановленому чинним законодавством порядку на підставі документів, у тому числі дозвільних, копії яких містяться в матеріалах справи ( т.1 а.с. 62-250- т.2 а.с. 1-105).

Згідно Паспорту потенційно небезпечного об`єкта від 23.07.2018 автозаправної станції - автомобільного газозаправного пункту ФОП ОСОБА_1 (т.1 а.с.77) небезпечні технологічні процеси виробництва: зливання зрідженого вуглеводневого газу (ЗВГ) з газоводу в резервуари; зберігання ЗВГ в резервуарі; заправка автотранспорту через газозаправну колонку. Склади небезпечних речовин відсутні. Ємності з небезпечними речовинами 1 резервуар наземний місткістю 10 куб.м.

Згідно Декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки (т.1 а.с.146), яка пройшла експертизу (висновок експертизи № 293 - т.1 а.с.147), об`єкт підвищеної небезпеки - автомобільний газозаправний пункт. За результатами ідентифікації об`єкту встановлено, що на даному об`єкті загальна маса небезпечних речовин 5,77 т (зріджених вуглеводневих газів), об`єкт віднесений до об`єктів підвищеної небезпеки 2-го класу.

Склад та характеристики об`єкту: до складу об`єкту входить операторська, 1 газовий модуль , що складається з одного резервуару для зрідженого вуглеводневого газу (ЗВГ), об`ємом 10 куб.м, насосу для перекачування ЗВГ, запірної, регулюючої та запобіжної арматури; 1 газороздавальна колонка; місце зливу ЗВГ з автоцистерни; технологічні трубопроводи; пункт пожежного інвентарю.

ЗВГ на АГЗП зберігають в наземному резервуарі, який є сталевою горизонтальною циліндричною ємністю, закріпленою на бетонних фундаментних блоках з ухилом у сторону патрубків.

Листом управління Держпраці у Кіровоградській області від 11.07.2018 № 01-22-07/2996-18 (т.1 а.с.62) повідомило позивача, що автомобільний газозаправний пункт (АГЗП) ФОП ОСОБА_1 , розташований за адресою АДРЕСА_2 , ідентифіковано як об`єкт, що належить до об`єктів підвищеної небезпеки ІІ класу, та внесено до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки за кодом 35..01.2 від 11.07.2018.

Позиція позивача в спірному випадку полягає в тому, що відповідачем невірно визначено об`єкт перевірки, оскільки обладнання газозаправного модуля АГЗП не є будівлею чи спорудою, а являє собою рухоме технічне обладнання.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що наведені правові норми встановлюють певні вимоги щодо будівництва та експлуатації об`єктів підвищеної небезпеки, ідентифікованих відповідно до Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» як об`єктів будівництва і державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва, для з`ясування питання правомірності накладення на позивача штрафів оскаржуваними постановами визначальним є встановлення належності об`єкта перевірки до об`єкта будівництва.

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону №3038-VI об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

За нормами ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» об`єкт будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси або частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури (п.3.12); споруда - штучно створений об`ємний, площинний або лінійний об`єкт, що має природні або штучні просторові межі, встановлений стаціонарно (нерухомо) відносно землі та призначений для досягнення певних цілей (п.3.22).

Відповідно до ДК 018-2000 (Державний класифікатор будівель та споруд), затвердженого наказом Держкомстату України від 17.08.2000 № 507, будівлі - споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або пересування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів; споруди це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Згідно розділу 1 «Вступ» ДК 018-2000 він призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Об`єктами класифікації в Державному класифікаторі будівель і споруд є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Одиницею класифікації в класифікаторі є в основному окрема будівля чи інженерна споруда (будинок, дорога, трубопровід тощо).

Дослідивши перелік об`єктів, які Державний класифікатор будівель та споруд відносить до будівель та споруд, апеляційний суд погоджується з доводами позивача, підтриманими судом першої інстанції, що належний позивачеві об`єкт - АГЗП не відноситься до будівель чи споруд.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що чинне законодавство України розрізняє АГЗС (автомобільна газозаправна станція) та АГЗП (автомобільний газозаправний пункт).

Відповідно до п.2 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997, роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Відповідно до п.3 цих Правил АЗС поділяються на стаціонарні, пересувні та контейнерні.

Стаціонарні АЗС - комплекс споруд для приймання та відпуску нафтопродуктів з наземним або підземним розміщенням резервуарів і з не зблокованими з ними паливо-, масло- та газороздавальними колонками.

На стаціонарних АЗС можуть розташовуватися пункти продажу товарів та надання побутових послуг.

Пересувні АЗС - комплексна установка технологічного обладнання, змонтованого на автомобільному шасі або причепі, для транспортування та відпуску нафтопродуктів.

Контейнерні АЗС - установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і паливороздавальної колонки, зблокованих в єдиному контейнері.

Стаціонарні АЗС розташовуються у населених пунктах, а також на автомобільних дорогах.

Використання пересувних АЗС дозволяється лише для реалізації населенню пічного палива, а також для реалізації палива на місці розташування стаціонарних АЗС у разі проведення їх ремонту або чистки резервуарів.

Використання контейнерних АЗС дозволяється лише в автогосподарствах, на промислових і сільськогосподарських підприємствах, платних стоянках автомобілів, моторних човнів і катерів, пристанях, в гаражних кооперативах та сільській місцевості, де відсутні стаціонарні АЗС.

Відповідно до ДБН В.1.1-7 «Автозаправні станції. основи проектування та будівництва» АЗС класифікуються за потужністю та технологічними рішеннями, зокрема, АГЗС - Автозаправна станція зріджених вуглеводневих газів пропан-бутан з резервуарами від 20 м до 100 куб.м.

АГЗП - автогазозаправний пункт зріджених газів з надземними резервуарами до 10 куб.м або з підземними до 20 куб. м.

Відповідно до ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання» до складу систем газопостачання входять, в тому числі,: газонаповнювальні станції (далі - ГНС) і пункти (далі - ГНП), проміжні склади балонів (далі - ПСБ), стаціонарні автомобільні газозаправочні станції (далі - АГЗС) і пункти (далі - АГЗП), резервуарні установки, групові та індивідуальні газобалонні установки (далі-ГБУ ІГБУ), випарні та змішувальні установки ЗВГ.

АГЗС та АГЗП призначені для прийому, зберігання ЗВГ та заправки газобалонних автомобілів.

АГЗП підрозділяються на стаціонарні та тимчасові.

В складі стаціонарного АГЗП передбачаються:- резервуари для ЗВГ ємкістю до 10 м3, що установлюються надземно (без обвалування); - резервуари для ЗВГ ємкістю до 20 м3, що установлюються підземко; - приймальні та заправні колонки; - обладнання для перекачування газу;-операторну, туалет; - засоби пожежогасіння; - навіс із негорючих матеріалів над технологічним обладнанням; - систему електропостачання, КВП і А та захист від блискавки; - сітчасту огорожу із негорючих матеріалів.

В складі тимчасового АГЗП, що працює від автоцистерни з резервуаром, що не перевищує 10 м3, передбачають об`єкти аналогічні для стаціонарних АГЗП, замінивши стаціонарні резервуари для ЗВГ на автоцистерну з резервуаром до 10м3.

Дозволяється встановлювати на АГЗП стаціонарні заправники газу заводського виготовлення, укомплектовані: резервуарами для газу загальним корисним об`ємом до 10 м3, насосами для перекачування газу, заправною колонкою, відповідними газопроводами та КВП.

Транспортна цистерна, що привозить газ від ГНС, повинна установлюватися від стаціонарної цистерни не ближче -5м.

Як встановлено вище, згідно документів, що містяться в матеріалах справи, позивачем за адресою вул. Чернишевського, 1б, розміщений автомобільний газозаправний пункт, до складу якого входить операторська, 1 газовий модуль, що складається з одного резервуару для зрідженого вуглеводневого газу (ЗВГ), об`ємом 10 куб.м, насосу для перекачування ЗВГ, запірної, регулюючої та запобіжної арматури; 1 газороздавальна колонка; місце зливу ЗВГ з автоцистерни; технологічні трубопроводи; пункт пожежного інвентарю.

При цьому колонка паливороздавальна для скрапленогогазу «NOVA» LPG-50-01, модельний ряд 1101.10, заводський № 2096, виробник ТОВ АЗТ «Славутич» (т.1 а.с.115), резервуар для СУГ V=9,9 куб.м наземний, заказ № 61115, апарат № 37, виробник ПАТ «Коростенська райагропромтехніка» (т.1 а.с.120).

Також позивачем подано до суду висновок експерта №2/19/Буд. будівельно-технічної експертизи від 13 березня 2019 року (т.2 а.с.165-171).

За результатом проведення експертних досліджень експертом встановлено та зроблені наступні висновки, що згідно наданих для дослідження документів моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом (пропан-бутан) типу ММСЗ 5-10 складається з наступних частин: моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом (пропан-бутан) типу ММСЗ 5-10 об`ємом 10,0 куб.м. Виробник ТОВ «Захід-Транс-Сервіс»; резервуар наземний для скраплених вуглеводневих (нафтових) газів типу «Рн-9,9» с V=9,9 куб.м, розташування наземне, заводський номер № 37 (заказ № 61115), робочий тиск 1,6 МПа, виробник ПАТ «Коростенська райагропромтехніка» (ПАТ «Крапт»); насос для перекачки ЗВГ типу SKC 4.08.1160 виробництва фірми «HYDRO-VACCUM» (Польща); колонка заправна «NOVA 1101.10 LPG, заводський № 2096, виробник ТОВ АЗТ «Славутич»; запобіжні, зворотні, перепускні та швидкісні клапани «Rego».

Таким чином, об`єкт являє собою єдиний виріб заводського виготовлення; даний стаціонарний заправник газу (моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом) типу ММСЗ 5-10 повністю змонтований в заводських умовах на металеву раму.

Моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом (пропан-бутан) типу ММСЗ 5-10 привезений та змонтований як єдиний виріб на дві залізобетонні плити, тобто об`єкт не пов`язаний з землею фундаментом.

За висновком експерта стаціонарний заправник газу (моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом типу ММСЗ 5-10), виробник ТОВ Захід-Транс-Сервіс (Україна), який встановлений за адресою: смт. Олександрівка Кіровоградської області, вул. Чернишевського, 1б, є цілісним заводським виробом, що виготовлений відповідно до технічних умов ТУУ 45.6-0:2005 Станції, пункти автозаправні. Моноблоки для заправки автомобілів зрідженим газом (пропан-бутан) типу ММСЗ -10, не належить до об`єктів будівництва.

Вищевказаний стаціонарний заправник газу є цілісним заводським виробом і не відноситься до будівель або споруд (не є спорудою, так як не пов`язаний із фундаментом; не є будівлею, так як не складається з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій та не призначений для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

Стаціонарний заправник газу (моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом типу ММСЗ 5-10), виготовлений як єдиний виріб заводського виготовлення у відповідності до технічних умов ТУУ 45.6-0:2005, підлягає переміщенню без зміни його цілісності та конструкції.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст.72, 101 КАС України, зазначає, що суд першої інстанції вірно визнав означений висновок експерта належним доказом у справі і надав йому відповідну оцінку відповідно до ст.108 КАС України.

За встановлених у справі обставин в їх сукупності, АГЗП позивача являє собою змонтований заводський виріб, виготовлений відповідно до технічних умов та технічною документацією, що погоджена і затверджена в установленому порядку, і не відноситься до об`єкту будівництва у розумінні містобудівного законодавства, у зв`язку з чим не потребує дозволу чи погодження від архітектурно-будівельної інспекції.

Оскільки конструкції АГЗП змонтовані на 2-х залізобетонних плитах, без будь якого заглиблення та без улаштування котловану, розміщення АГЗП не може вважатися виконанням будівельних робіт, відповідно, не потребує введення в експлуатацію.

Також, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції стосовно доводів відповідача, що операторська не була введена в експлуатацію. Судом з цього приводу встановлено, що вказана операторська придбавалась позивачем як комплекс будівель згідно з договором купівлі - продажу від 06.09.2017. Відповідно до технічної документації приміщення, яке використовується позивачем як операторська, на момент вчинення правочину внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому не може бути об`єктом самовільного будівництва.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що у приміщенні операторської знаходилось лише касове обладнання, що підтверджується копією паспорта.

Будівля, на яку посилається відповідач, використовується позивачем як операторська та не містить будь-якого газозаправного обладнання. Доказів того, що позивачем здійснювалась перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачала зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, відповідачем не надано, що вказує на протиправність висновків відповідача.

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд вважає, що відповідач не наділений повноваженнями щодо перевірки зазначеного об`єкта на предмет дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а твердження відповідача, що позивачем виконувалися роботи з будівництва АГЗП, є необґрунтованим.

Отже, зважаючи на помилкове віднесення відповідачем автомобільного газозаправного пункту вул. Чернишевського, 1б, в смт. Олександрівка, Олександрівського району, Кіровоградської області до об`єкта будівництва, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, дійшов висновку, про наявність правових підстав для скасування спірних постанов від 17.01.2019 №1011-3/1/124 та №1011-3/2/125 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності як таких, що прийняті без належних на те правових підстав та щодо об`єкта, право контролю якого у відповідача відсутнє.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі № 340/343/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко