Справа № 500/1985/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12411/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року про закриття провадження (головуючий суддя Мандзій О.П., м.Тернопіль, 11:18:00) у справі № 500/1985/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправними та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись в суд першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Кузя І.І. від 12 липня 2019 року Д-3387/0-1290/0/17-19, від 12 липня 2019 року Д-3384/0-1285/0/17-19, від 12 липня 2019 року С-3385/0-1291/0/17-19, від 12 липня 2019 року Г-3388/0-1289/0/17-19, від 12 липня 2019 року Г-3389/0-1287/0/17-19;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 13.06.2019 року та прийняти відповідне рішення про надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Кривчанської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що оскарженими рішеннями позивачам відмовлено у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Кривчанської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, оскільки бажана земельна ділянка знаходиться у користуванні третіх осіб на підставі державного на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства. Позивачі з мотивами відмови не погоджувались, оскільки вважали, що право постійного користування згаданою земельною ділянкою земельною ділянкою припинилось у зв`язку зі смертю землекористувача.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт покликається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності у цій справі приватно-правового спору, відтак про необхідність вирішення спірних відносин у порядку цивільного судочинства. Апелянт зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою не порушує майнові права та інтереси інших осіб, та не є підставою для виникнення, припини чи зміни речового права.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Разом з тим, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні вимог апелянта, з огляду на обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржену ухвалу скасувати враховуючи наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішеннями Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 12 липня 2019 року Д-3387/0-1290/0/17-19, від 12 липня 2019 року Д-3384/0-1285/0/17-19, від 12 липня 2019 року С-3385/0-1291/0/17-19, від 12 липня 2019 року Г-3388/0-1289/0/17-19, від 12 липня 2019 року Г-3389/0-1287/0/17-19 позивачам відмовлено у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Кривчанської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

В обґрунтування спірних рішень зазначено, що вказана у клопотаннях земельна ділянка знаходиться у масиві, який перебуває у користуванні третіх осіб, ОСОБА_6 , на підставі державного акту на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства.

Матеріалами справи підтверджується, що запитувана позивачами земельна ділянка передана у постійне користування ОСОБА_6 на підставі державного акта на право постійного користування землею серії Т №0043 від 09 лютого 1993 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14 березня 2017 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, у рішенні відповідача щодо розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення зокрема вказано, що з часу смерті ОСОБА_6 фермерським господарством «Ліжки» будь які дії щодо оформлення прав на земельну ділянку не вчинялися. Вищевказаним повністю підтверджується перебування земельної ділянки у державній власності та факт її знаходження у незаконному користуванні ФГ "Ліжки". Доказів на підтвердження наявності правових підстав для утримання спірної земельної ділянки не надано.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що при розгляді вказаної справи виникає необхідність у встановленні обставин наявності чи відсутності фату припинення права постійного користування земельною ділянкою та відсутності на неї прав третіх осіб, тобто наявності цивільних прав на земельну ділянку. Суд зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області під час здійснення повноважень власника землі є рівноправним суб`єктом земельних відносин, а отже, спір виник про право цивільне, і вирішення спору щодо припинення чи не припинення права постійного користування за померлим на спірну земельну ділянку, не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Положеннями ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; де суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Як встановлено судом зі змісту позову позивачі оскаржили рішення відповідача, якими відмовлено у задоволенні їх заяв про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки. При цьому як мотиви для відмови відповідач зазначив, що земельна ділянка, про яку клопотали заявники перебуває у користуванні в третьої особи, ОСОБА_6 , на підставі державного акту про постійне користування земельною ділянкою .

Колегія суддів зазначає, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України. Частиною першою цієї статті визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення кожному земельної ділянки вказані у частині сьомій цієї статті, де зазначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З контексту статті 118 Земельного кодексу України розуміється, що за результатами розгляду заяви громадянина уповноважений державний орган чи орган місцевого самоврядування приймає рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або у відмову у його наданні. Відтак предметом дослідження у цьому спорі є правомірність зазначених відповідачем мотивів та підстав для відмови у задоволенні заяв позивачів, з огляду на наявність права постійного користування у третіх осіб на земельну ділянку щодо якої клопочуть заявники та підстав припинення такого права згідно норм Земельного кодексу України.

Отже, зважаючи на суб`єктний склад та предмет позову у цій справі, колегія суддів приходить висновку, що справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування процесуальних норм, а відтак постановив необґрунтовану ухвалу, яка підлягає скасуванню.

Згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст.242, 243, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року про закриття провадження у справі № 500/1985/19 та направити справу для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.