Справа № 761/26051/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Мальцев Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Справа № 761/26051/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуку управління патрульної поліції Полтавської області Колесника Антона Ігоровича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції у

м. Кременчуку управління патрульної поліції

Полтавської області Колесника Антона Ігоровича

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуку управління патрульної поліції Полтавської області Колесника Антона Ігоровича (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1235291, складеної 16.06.2019.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року адміністративний позов було задоволено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач у своєму позові не заперечує факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності та яке встановлено в оскаржуваній ним постанові.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, зокрема, зазначаючи, що факт неосвітлення заднього номерного знаку автомобіля виявлений відповідачем не під час його руху, а після зупинки, а також, що відповідачем не було отримано жодних доказів для повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, не з`ясовано можливості передачі спору для вирішення громадською організацією чи трудовим колективом або можливості звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення та прийнято необґрунтоване рішення, яке, на думку позивача, зводить нанівець суть та завдання адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.06.2019 о 01:19 год. позивач, керуючи автомобілем Nissan Sentra, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по трасі М-22 «Полтава-Олександрія» с. Бутенки, був зупинений уповноваженими працівниками патрульної поліції.

Інспектором роти № 3 БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області Колесником А.І. відносно позивача було складено постанову від 16.06.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 1235291, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. на підставі ч. 6 ст. 121 КУпАП за порушення п. 2.9 «в» ПДР України.

Позивач, вважаючи зазначену постанову протиправною, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 16 Закону № 3353-ХІІ передбачено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

У пункті 1 частини першої статті 35 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; стежити за технічним станом транспортного засобу.

На вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також (доповнено 23.01.2019) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно з п. 2.9 «в» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості).

Відповідно до частини шостої статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі частини першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 6 ст. 121 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У ст. 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком є підставою для притягнення особи до відповідальності за частиною шостою статті 121 КУпАП.

При цьому, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене вказаною нормою, виноситься на місці його вчинення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що 16.06.2019 задній номерний знак автомобіля, яким керував позивач, був неосвітлений у темну пору доби (01:19 год.), що було зафіксовано відповідачем у порядку, визначеному чинним законодавством, та не спростовано позивачем.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги, що у своїй позовній заяві ОСОБА_1 не заперечує зазначений факт неосвітлення заднього номерного знаку його автомобіля в темну пору доби, а вказує лише на те, що йому невідомо, коли саме це сталося і що вони з дружиною двічі перевіряли технічний стан транспортного засобу.

Водночас, з вищенаведених приписів ПДР вбачається, що обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за певні недоліки його стану покладається саме на водія.

Тож, доводи позивача про те, що він не усвідомлював і не міг усвідомлювати факт руху в автомобілі з неосвітленим заднім номерним знаком /т.1 а.с.2/, є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що в цьому випадку відповідачем доведено факт порушення позивачем п. 2.9 «в» ПДР та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною шостою статті 121 КУпАП.

Доводи позивача про те, що відповідачем не було встановлено, чи винен він у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки у контексті виниклих в цій справі правовідносин такі доводи жодним чином не спростовують факту вчинення саме того правопорушення, за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та/або правомірності винесення відповідачем спірної постанови чи обрання заходу адміністративного стягнення.

З приводу посилань позивача на те, що відповідачем не було з`ясовано можливості передачі спору для вирішення громадською організацією чи трудовим колективом або можливості звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення, колегія суддів зазначає, що за виниклих правовідносин вирішення питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ПДР та щодо можливості його звільнення від такої відповідальності за малозначністю належало до дискреційних повноважень відповідача, які й були ним реалізовані.

Надаючи оцінку всім доводам учасників цієї справи, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі та вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук управління патрульної поліції Полтавської області Колесника Антона Ігоровича підлягає задоволенню, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року - скасуванню, а в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що на підставі ст. 288 КУпАП судовий збір сторонами в цій справі не сплачувався, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук управління патрульної поліції Полтавської області Колесника Антона Ігоровича - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук управління патрульної поліції Полтавської області Колесника Антона Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 23 грудня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: