Справа № ЗП/240/20/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
про відмову у забезпеченні позову
23 грудня 2019 року м. Житомир справа № ЗП/240/20/19
категорія 108010200
Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Гурін Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову (інші особи, які можуть отримати статус учасника справи відповідачі: Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області, Житомирська міська рада),
20 грудня 2019 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до Житомирського окружного адміністративного суду подано заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову.
Відповідно до заяви про забезпечення позову Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 просить задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову та вжити їх до вирішення адміністративної справи по суті і набрання судовим рішенням у справі законної сили, а саме: заборонити Виконавчому комітету Житомирської міської ради Житомирської області, Житомирській міській раді і іншим особам вчиняти будь-які дії щодо заборони Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 для розміщення об`єкта святкової виїзної торгівлі (тип об`єкта: лоток: продукція, що реалізується: солодка вата, попкорн, дитячі іграшки) в період з 20 грудня 2019 року по 19 січня 2020 року за адресою: м. Житомир, майдан С. АДРЕСА_1 . Корольова.
В обґрунтування поданої заяви вказує на те, що відповідно до заяви від 13 листопада 2019 року про розміщення об`єкта святкової виїзної торгівлі, поданої до Департаменту економічного розвитку Житомирської міської ради через Центр надання адміністративних послуг Житомирської міської ради, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , як ініціатор заходу «Новорічні та Різдвяні свята в м. Житомирі» просив дозволити йому розміщення об`єкта святкової виїзної торгівлі (тип об`єкта: лоток: продукція, що реалізується: солодка вата, попкорн, дитячі іграшки) строком на 27 днів в період з 19 грудня 2019 року по 14 січня 2020 року за адресою: м. Житомир, майдан С.П. Корольова.
У відповідь на вказану заяву Виконавчий комітет Житомирської міської ради листом від 18 листопада 2019 року вих. №16/7297 поінформував заявника, що станом на 15 листопада 2019 року відсутні підстави для організації Департаментом економічного розвитку міської ради святкової виїзної торгівлі у ході проведення різдвяних та новорічних свят у м. Житомирі. Також зазначено про те, що рішення щодо проведення новорічних та різдвяних свят виконавчий комітет міської ради станом на 18 листопада 2019 року не приймав.
28 листопада 2019 року Виконавчий комітет Житомирської міської ради прийняв рішення №1310 «Про організацію та проведення новорічних та різдвяних свят», яким вирішено організувати та провести з 19 грудня 2019 року по 19 січня 2020 року новорічні та різдвяні свята в м. Житомир, та зокрема, одночасно погоджено ТОВ «Алнік-Інвест» організацію проведення новорічного свята «Різдвяний ярмарок 2020» із правом залучення суб`єктів господарювання, на майдані ім.С.П.Корольова.
10 грудня 2019 року, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 як ініціатор заходу «Новорічні та Різдвяні свята в м. Житомирі» до Департаменту економічного розвитку Житомирської міської ради через Центр надання адміністративних послуг Житомирської міської ради подав заяву про розміщення об`єкта святкової виїзної торгівлі, в якій просив дозволити розміщення об`єкта святкової виїзної торгівлі (тип об`єкта: лоток: продукція, що реалізується: солодка вата, попкорн, дитячі іграшки) строком на 32 дні в період з 19 грудня 2019 року по 19 січня 2020 року за адресою: м. Житомир, майдан С.П. Корольова. Як приклад, додав також вказане вище рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради 28 листопада 2019 року за №1310, яким заплановано організацію іншого заходу.
Відповідності до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову та додані матеріали, суд дійшов наступних висновків.
Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Положеннями статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Згідно з частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.
Положеннями частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частина 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно з частиною 5 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
За приписами пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" №2 від 6 березня 2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.
Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.
У заяві про забезпечення позову Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 посилається на те, що Виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області та Житомирською міською радою не відмовлено у видачі погодження на проведення заходу, але протиправно та поза межами правового поля відмовлено в розгляді його заяв щодо отримання такого погодження, тому у період розгляду справи невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду, позбавить заявника ефективного захисту і поновлення порушених прав, за захистом яких він матиме намір звернутися до суду. Також заявник посилається на очевидні ознаки протиправності бездіяльності суб`єктів владних повноважень, та порушення його прав на провадження підприємницької діяльності, у зв`язку з чим слід застосувати заходи забезпечення позову.
Однак, заявник у своїй заяві наводить лише загальні аргументи, які на його думку свідчать про наявність підстав для забезпечення позову, не конкретизуючи при цьому, які саме наслідки для нього може мати невжиття таких заходів.
Отже, заявник не довів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
Суд зазначає, що протиправність бездіяльності відповідачів може бути встановлена судом виключно під час розгляду судової справи та не є очевидною на час розгляду даної заяви.
Спосіб у який заявник просить забезпечити позов означає, що за допомогою рішення суду про забезпечення позову заявник зможе здійснювати торгівлю у період новорічних та різдвяних свят без отримання відповідного на те дозволу від уповноваженого органу, та зможе уникнути процедури отримання дозволу на розміщення торгового об`єкта.
Суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову у спосіб запропонований заявником не відповідає меті і завданню інституту забезпечення позову.
Тому, враховуючи співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, спосіб у який позивач просить забезпечити позов не є допустимим на час розгляду даної заяви.
Крім того, заявником до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.
Відтак, заявником не доведено наявності обставин, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову до його пред`явлення.
Згідно з частиною 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Виходячи з викладених позивачем обставин та наведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 150-154, 156, 204, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити у повному обсязі.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін