Справа № 520/3560/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 р.Справа № 520/3560/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., місце складання м. Харків, повний текст складено 15.07.19 року по справі № 520/3560/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок комісії Головного управління Національної поліції в Харківській області про зарахування майору поліції ОСОБА_2 Вікторії ОСОБА_3 , старшому слідчому Київського відділу поліції (м. Харків) ГУНП в Харківській області, стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10.12.2015 № 105 о/с в частині встановлення стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки майору поліції ОСОБА_1 , старшому слідчому Київського відділу поліції (м. Харків) ГУНП в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області зарахувати майору поліції ОСОБА_1 , старшому слідчому відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області, до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, а також до вислуги років для призначення пенсії час навчання у вищому навчальному закладі Університеті внутрішніх справ, у період з 10.09.1995 до 14.08.1996 із розрахунку один рік за шість місяців.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10.12.2015 № 105 о/с ОСОБА_1 встановлено стаж служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, який станом на 07 листопада 2015 року становить : 19 років 02 місяці 23 дні. Згідно висновку комісії Головного управління Національної поліції в Харківській області до вказаного вище стажу увійшли: служба в органах внутрішніх справ України (з 14.08.1996 по 06.11.2015) та служба в Національній поліції (з 07.11.2015). На думку позивача, відповідачем під час обчислення стажу не було враховано період навчання позивача в університеті внутрішніх справ у період з 10.09.1995 по 14.08.1996 року. У відповідь на заяву позивача про зарахування даного періоду до її стажу листом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 20.03.2019 року № 1-І-285/119-12/01-2019 позивачу відмовлено у зарахуванні до стажу даного періоду у зв`язку з відсутністю для цього підстав. Позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують її права.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі № 520/3560/19 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Харківській області про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказував, що єдиним нормативно-правовим актом, яким врегульовано порядок обчислення вислуги років у поліції є постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надав відзив, в якому вказував, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та помилковими, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, позивач у період з 01.09.1995 по 27.06.1999 навчалася у на юридичному факультеті Університету внутрішніх справ.

У період з 14.08.1996 по 06.11.2015 року позивач проходила службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.15р. № 682 о/с позивачку звільнено за п. 64 "з" ( у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).

З 07.11.2015 року наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.11.2015 № 42 о/с ОСОБА_1 була прийнята на службу до Головного управління національної поліції в Харківській області та присвоєно спеціальне звання "майор поліції".

З 30.11.2016 року позивач перебуває на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 10.12.2015 № 105 о/с ОСОБА_1 встановлено стаж служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, який станом на 07.11.2015 року складає: 19 років 02 місяці 23 дні.

Згідно висновку комісії Головного управління Національної поліції в Харківській області до вказаного вище стажу увійшли: служба в органах внутрішніх справ України (з 14.08.1996 по 06.11.2015) та служба в Національній поліції (з 07.11.2015).

18.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області. в якій просила зарахувати до її стажу служби в поліції період навчання в Університеті внутрішніх справ з вересня 1995 року до серпня 1996 року.

Листом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 20.03.2019 року № І-285/119-12/01-2019 позивачу надано відповідь, в якій повідомлено, що підстав для зарахування до календарної вислуги років періоду навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Університеті внутрішніх справ з 01.09.1995 по 14.08.1996 із розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців немає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваних висновку на наказу діяв на підставі та у спосіб, що передбачені законом, з дотриманням вимог ст.2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 78 Закону України Про Національну поліцію, стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною 2 наведеної вище статті передбачено, до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки зараховується тільки період служби у відповідних органах або час роботи у відповідних органах та не зараховується час навчання у будь - яких закладах.

Щодо посилань апеляційної скарги на положення Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 2 Порядку №393 до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Прикордонних військ, Національної гвардії, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що положення цього пункту регулює правовідносин з приводу обчислення вислуги років у цілях призначення пенсії.

Натомість, в даному випадку позивач звернулась з позовом про зарахування до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до розділу II Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235, підставою для видання наказів по особовому складу є обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Згідно п. 10 розділу III Порядку № 1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.

Таким чином, вислуга років для призначення пенсії зазначається тільки у випадку видання наказу про звільнення зі служби в поліції.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність прийняття спірних висновку та наказу, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права неправильним.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі № 520/3560/19 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року по справі № 520/3560/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 23.12.2019 року