Справа № 127/16347/19
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/501/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення. В обгрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що 03 червня 2019 року він керував транспортним засобом і був зупинений поліцейським УПП у Вінницькій області ДПП, який щодо нього виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП, за те, що він, керуючи транспортним засобом, нібито порушив правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Відповідно до даної постанови на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень на користь держави. З даною постановою він категорично не згоден, оскільки вважає, що вона винесена із грубим порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи, а дії патрульного поліцейського при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права. Так, поліцейським йому не було роз`яснено під час його зупинки, в чому саме виявилось його порушення та не було взято до уваги його прохання скористатися правовою допомогою при складанні процесуальних документів. На його прохання пред`явити докази його правопорушення та надати відео- або фото- фіксацію для ознайомлення, працівник патрульної поліції відмовився. Працівником поліції його пояснення щодо правомірності його дій також ніде не зафіксовано та не взято до уваги. Крім того, не були з`ясовані можливості наявності клопотань та не досліджені докази. Працівником поліції взагалі не було повідомлено йому, що саме було ним порушено, в чому виявилося порушення у вигляді зупинки, поліцейський не надав йому належних та допустимих доказів його вини.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2019 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 18 червня 2019 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення залишено без розгляду в зв"язку з повторною неявкою до суду без поважних причин.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2019 року скасована, справа направлена до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

04 листопада 2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення прийнято суддею Клапоущаком С.Ю. до свого провадження, справа призначена до підготовчого засідання на 22 листопада 2019 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду на 11 грудня 2019 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник Управління патрульної поліції у Вінницькій області за довіреністю Липовська Н.Ю. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Судовим розглядом встановлено, що 03 червня 2019 року інспектором ВБДР Управління патрульної поліції у Вінницькій області Букатару О.П. було винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП, а саме, що він керуючи транспортним засобом марки «Volvo EM 400», номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Відповідно до оскаржуваної постанови на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 510 гривень.

Як зазначив позивач у своєму позові, поліцейським йому не було роз`яснено під час його зупинки, в чому саме виявилось його порушення та не було взято до уваги його прохання скористатися правовою допомогою при складанні процесуальних документів. На його прохання пред`явити докази його правопорушення та надати відео- або фото- фіксацію для ознайомлення, працівник патрульної поліції відмовився. Працівником поліції його пояснення щодо правомірності його дій також ніде не зафіксовано та не взято до уваги. Крім того, не були з`ясовані можливості наявності клопотань та не досліджені докази.

Представник відповідача за довіреністю Липовська Н.Ю. суду надала письмовий відзив на адміністративний позов, в якому зазначила, що під час патрулювання 03 червня 2019 року інспектором поліції Букатару О.П. в Тиврівському районі було зупинено автомобіль позивача, який порушив правила перевезення небезпечних вантажів, здійснив зупинку в межах населеного пункту, не встановивши при цьому противідкатних опор, чим порушив правила ДОПНВ та п. 22.5 Правил дорожнього руху України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ст. 132-1 КУпАП, поліцейським ОСОБА_2 .П. було правомірно винесено оскаржувану постанову. Крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Також обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову позивача. Крім того, зазначила, що підстав у інспектора поліції Букатару О.П. для умисного спотворення обставин події за участю позивача не було, відповідач, розглядаючи дану справу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Вимоги до транспортних засобів і їх обладнання під час перевезення небезпечних вантажів викладені в наказі МВС від 04.08.2018 №656 «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів». Згідно вищевказаного наказу п. 12 МВС України, підрозділи поліції в межах своєї компетенції мають вживати всіх необхідних заходів, які забезпечують можливість виконання учасниками перевезення небезпечних вантажів положень ДОПНВ (Європейська угода про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів).

Небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які в силу притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду навколишньому середовищу, а також привести до загибелі, травмування, отруєння людей і тварин.

Згідно з Розділом ІІІ «Нагляд та контроль за дорожнім перевезенням небезпечних вантажів» Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, під час перевезення небезпечних вантажів транспортні засоби, що їх перевозять, мають перебувати під постійним наглядом, за винятком стоянки на спеціальному складі або в призначених для цього заводських приміщеннях. Стоянка транспортних засобів під час перевезення небезпечних вантажів дозволяється тільки після вжиття відповідних заходів безпеки. Транспортний засіб може стояти в місцях, що відповідають таким вимогам: 1) автомобільна стоянка охороняється, обслуговувальний персонал стоянки поінформований про характер вантажу та місцезнаходження водія; 2) автомобільна стоянка загального користування або приватна автомобільна стоянка, де ушкодження транспортного засобу з небезпечним вантажем іншим транспортним засобом малоймовірне; 3) відкрите місце за межами земляного полотна дороги, віддалене на безпечну відстань від житлових будівель та місць скупчення людей і через яке не проходять люди. Місця стоянки, зазначені в підпункті 2 цього пункту, можуть використовуватися тільки в разі, якщо поблизу немає стоянок, передбачених у підпункті 1 цього пункту, а місця стоянки, зазначені в підпункті 3 цього пункту, можуть використовуватися тільки в разі, якщо поблизу немає стоянок, передбачених у підпунктах 1, 2 цього пункту. Під час стоянки транспортної одиниці з небезпечним вантажем використовуються стоянкові гальма та інші необхідні засоби запобігання самовільному переміщенню. Контроль за дотриманням вимог, що стосуються дорожнього перевезення небезпечних вантажів, покладається на підрозділи поліції, а в пунктах пропуску через державний кордон - на компетентні органи.

Суд вважає, що оскаржувана постанова серії ДП 18 №538862 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 03 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП була винесена інспектором ВБДР Управління патрульної поліції у Вінницькій області Букатару О.П. правомірно і у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки в судовому засіданні був оглянутий наданий представником відповідача Липовською Н.Ю. DVD R диск із відеозаписом фіксації події у справі про адміністративне правопорушення від 03 червня 2019 року, вчиненого ОСОБА_1 , із якого вбачається, що водій ОСОБА_1 порушив правилав перевезення небезпечних вантажів, здійснив зупинку в межах населеного пункту, не встановивши при цьому противідкатних опор, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення внаслідок чого провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІУ КУпАП, не здійснюється.

В той же час, за наявності в діях особи скдаду адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку.

Таким чином, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2018 року у справі №286/648/17.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки постанова інспектором ВБДР Управління патрульної поліції у Вінницькій області Букатару О.П. про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, є законною, а тому скасуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 132-1, ст. 7, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ДП 18 №538862 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 03 червня 2019 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: