Справа № 560/3493/19
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3493/19
РІШЕННЯ
іменем України

26 грудня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить:

- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо відмови і призначені ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закони України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 24.06.2019 року;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 24.06.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в 8 липня 2019 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка, ОСОБА_2 , учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, який був інвалідом І групи довічно.

Листом від 25.07.2019 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, з в зв`язку з тим що не існує механізму виконання відповідної норми закону.

Ухвалою суду від 23.09.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ОСОБА_1 , є дружиною померлого ОСОБА_2 .

Чоловік позивача - ОСОБА_2 на дату смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) отримував пенсію по інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" N 796-ХІІ від 28.02.1991 року (далі - Закон) в розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно довідки, виданої Хмельницьким обласним військовим комісаріатом від 18.12.1998 року № 4/24/98 чоловік позивачки ОСОБА_2 з 22.08.1986 року до 01.11.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі Збройних Сил на посаді дезіометриста в/ч НОМЕР_1 . Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_2 в період з 14.05.1974 року по 21.06.1976 року проходив строкову військову службу.

08 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка, ОСОБА_2 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповіддю від 25.07.2019 року за №К-171_П-02.26-04 їй було відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка, ОСОБА_2 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи" на тій підставі, що не існує механізму виконання відповідної норми закону.

Позивач вважаючи зазначену відмову відповідача протиправною, звернулася в суд з даним позовом.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон України №1058-ІV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Загальні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону України №1058-ІV. Зокрема, частиною 1 вказаної статті визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 36 Закону України №1058-ІV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 36 Закону України №1058-ІV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника.

ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон України № 796-XII) встановлено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її, з поміж іншого, за втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Частиною 1 статті 54 Закону України № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Частиною 3 статті 54 Закону України № 796-XII визначено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до частини 4 статті 57 Закону України № 796-XII порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та членам їх сімей у зв`язку з втратою годувальника затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №1210).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1210 пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Пунктом 6 Порядку №1210 встановлено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Згідно з частиною 4 пункту 11 Порядку мінімальний розмір пенсії для непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні встановлюється в розмірі 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок №22-1).

Відповідно до п. 2.8. Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно з пунктом 2.10 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Згідно довідки, виданої Хмельницьким обласним військовим комісаріатом від 18.12.1998 року № 4/24/98 чоловік позивачки ОСОБА_2 з 22.08.1986 року до 01.11.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі Збройних Сил на посаді дезіометриста в/ч НОМЕР_1 . Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_2 в період з 14.05.1974 року по 21.06.1976 року проходив строкову військову службу.

Судом встановлено, що зазначена довідка за формою та змістом відповідає вимогам наказу Міністерства соціального захисту населення України від 12.10.2012 №644.

Згідно ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зазначене свідчить про те, що відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів, здійснення відповідних запитів, витребування необхідних підтверджуючих документів.

Таким чином, відсутні підстави для відмови ОСОБА_1 в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, викладеної в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника, виходячи із заробітної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Тобто, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) у справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) зазначив, що ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії", заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії", заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Таким чином, оскільки, позивач звертається до суду за захистом своїх прав, а вимога зобов`язального характеру є похідною від першої, тому, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано правомірність заявлених позовних вимог, тому, наявні правові підстави для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати по справі не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо відмови і призначені ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закони України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 24.06.2019 року;

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 24.06.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Г.В. Лабань