Справа № 756/16655/17
Суддя: Бабенко Костянтин Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Бараненка І.І., Єгорової Н.М., секретаря Винокурової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача -Управління поліції охорони в Київській області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, Рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю, з наступних підстав.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом Управління Державної служби охорони ГУ МВС України в Київській області «Щодо особового складу» від 22 квітня 2015 року №51 о/с (а.с. 5) його звільнено з органів МВС України з посади інспектора-охоронця взводу №2 роти із забезпечення особистої безпеки спеціального батальйону «Титан» (М-000810) у запас Збройних Сил через хворобу - на підставі п. 64 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого відповідною Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

Як вбачається з Довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках Серії АГ № 0013856, Позивачу встановлено 70% втрати професійної працездатності з причини захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Як зазначено у Довідці з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 01 серпня 2017 року Серії АВ № 0664264 (а.с.8), Позивачу встановлено другу групу інвалідності з причини захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

08 серпня 2017 року Позивач звернувся до Третьої особи із Заявою (Рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги, за результатом розгляду якої, Листом Третьої особи від 20 жовтня 2017 року №К-154-43/30/4/01-2017, Позивача повідомлено, що його матеріали надіслано до Відповідача для розгляду та прийняття відповідного рішення.

Листом від 25 жовтня 2017 №К-154-43/30/4/-2017 Третьою особою повернуто Позивачу матеріали щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності.

09 листопада 2017 року Позивач звернувся до Відповідача зі Зверненням, в якому він просив повідомити: чи було передано його документи та висновок щодо виплати грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності до Міністерства внутрішніх справ України?; коли і яке рішення прийнято Міністерством внутрішніх справ України щодо грошової допомоги та на якій підставі?

Листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України №15/2-К-546, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.14-15), повідомлено Позивача про відсутність підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги, та зазначено, що вирішення питання щодо призначення та виплати йому, як працівнику міліції охорони, одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності належить до компетенції Національної поліції України та безпосередньо - Департаменту поліції охорони.

10 листопада 2017 року Позивач звернувся до Третьої особи зі Зверненням, в якому він просив надати обґрунтоване роз`яснення щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.

Листом Третьої особи від 16 листопада 2017 року №К-214, Позивача повідомлено, що виплата йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності буде можлива за умови затвердження Міністерством внутрішніх справ України висновку згідно з Порядком №850 та надходження на цю мету коштів з Державного бюджету України.

Відповідно до частини шостої ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-XII (надалі - Закон №565-XII), в чинній на час встановлення Позивачу інвалідності редакції, У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З 07.11.2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII), згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень якого, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Відповідно до пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

А згідно з частиною другою ст. 97 Закону №580-VIII, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (надалі - Порядок), грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з п. 7 Порядку, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до п. 8 Порядку, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з п. 9 Порядку, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Судом першої інстанції в оскаржуваному Рішенні зазначено, що відповідно до п. 27 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року № 615 (надалі - Положення), Державна служба охорони за рахунок коштів, що надходять від виконання договорів, здійснює в установленому законодавством порядку виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або настання інвалідності працівника міліції охорони, страхування належного їй майна, цивільної відповідальності, пов`язаної з експлуатацією службових транспортних засобів, з віднесенням сум на валові витрати, а також може здійснювати особисте страхування спеціалістів, управлінського та обслуговуючого персоналу від нещасних випадків, пов`язаних з виконанням службових обов`язків, та своєї цивільної відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за укладеними цивільно-правовими договорами.

А як встановлено у Постанові Верховного суду від 31 жовтня 2019 року у справі №826/1383/18 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту поліції охорони Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, виходячи з положень Порядку №850, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України; вичерпний перелік випадків, за яких Позивачу може бути відмовлено у призначенні і виплаті спірної грошової допомоги, наведено у пункті 14 Порядку №850, за змістом якого призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги; як вбачається з матеріалів справи, досліджених судами під час розгляду справи, Міністерство, як на підставу неможливості призначення спірної грошової допомоги і проведення її виплати, посилалось на відсутність видатків на забезпечення діяльності Державної служби охорони у Державному бюджеті України для Міністерства внутрішніх справ, а також на те, що покриття витрат на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони має здійснюватися поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень; проте, зазначені Відповідачем підстави для неможливості виплати Позивачу спірної грошової допомоги не передбачені у пункті 14 Порядку №850, який, як зазначено вище, встановлює вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні такої допомоги.

Отже, Позивач має право на призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а відтак дії Відповідача щодо відмови йому у зазначеному є протиправними.

Згідно з частиною першою ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, тому, Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року скасовується та ухвалюється нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольняється повністю.

Відповідно до частини першої ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності.

Згідно з п. 2 частини першої ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

А відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, в зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (код за ) повторно розглянути Заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) щодо призначення, нарахування і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Постанову складено у повному обсязі 24.12.2019 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Бараненко І.І.

Єгорова Н.М.