Справа № 640/19552/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Собківа Я.М.

за участю секретаря Скидан С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року

у справі № 640/19552/19

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Трухановського Олександра Дмитровича від 11.07.2016 ВП№44170216 про стягнення з боржника виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 01.10.2019 ВП№52950467 про виправлення помилки у процесуальному документі;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 01.10.2019 ВП№60190240 про відкриття виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 01.10.2019 ВП№60190240 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 01.10.2019 ВП№60190240 про арешт майна боржника .

В обґрунтування позову зазначено, що державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Трухановським Олександром Дмитровичнм протиправно винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.07.2016 ВП№44170216 та старшим державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінським Вячеславом Андрійовичем, протиправно винесено постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 01.10.2019 ВП№52950467, про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2019 ВП№60190240, про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 01.10.2019 ВП№60190240, про арешт майна боржника від 01.10.2019 ВП№60190240.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 , в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 11.07.2016 ВП№44170216 про стягнення з боржника виконавчого збору, залишено без розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідачем не надано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16.12.2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно :

- суму строкової заборгованості по кредиту в розмірі 82124 долари 52 центи США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31 січня 2013 року складає 656321 гривню 29 копійок;

- суму простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 7223 долари 18 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31 січня 2013 року складає 57734 гривні 88 копійок;

- суму строкової заборгованості по процентам у розмірі 869 доларів 40 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31 січня 2013 року складає 6949 гривень 11 копійок;

- суму простроченої заборгованості по процентам у розмірі 11576 доларів 82 центи США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31 січня 2013 року складає 92533 гривні 52 копійки;

суму строкової заборгованості по комісії в розмірі 959 гривень 50 копійок;

- суму простроченої заборгованості по комісії в розмірі 6716 гривень 50 копійок; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та комісії в розмірі 362676 гривень 07 копійок;

- штраф за ненадання документів на підтвердження фінансового стану та можливості огляду заставного майна в розмірі 79930 гривень.

Крім того, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судового збору по 1720,50 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в рамках виконання рішення суду від 16 грудня 2013 року Солом`янським районним судом міста Києва 11.07.2014 року видано виконавчий лист

Листом від 10.04.2019 року за вих. № 11803705 Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» повідомлено позивача, що на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.03.2019, укладеного між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вчадів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі - Новий кредитор), Первісний Кредитор відступив Новому кредитору своє право вимоги, зокрема, за договором поруки від 12.03.2007 №13-07-П/02, укладеного між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та майновим поручителем ОСОБА_1 . Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» зазначеним листом повідомило, що не має будь-яких майнових та фінансових претензій до ОСОБА_1 , щодо боргу по справі №11803705 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.03.2007 №13-07-И/02 та договором поруки від 12.03.2007 №13-07-П/02, укладеного між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та поручителем ОСОБА_1 .

Старшим державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінським Вячеславом Андрійовичем в рамках виконавчого провадження ВП№52950467, відкритого на підставі виконавчого листа від 11.07.2014 №2-273/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в розмірі 1 263 820,87 грн., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.09.2019 ВП№52950467, у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого листа від 11.07.2014 №2-273/13 .

В подальшому, від Ірпінського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області до районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 31.10.2017 за вх.№19165 надійшли матеріали виконавчого провадження ВП№52950467.

Старшим державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про прийняття виконавчого провадження від 13.11.2017 ВП№52950467.

Надалі, державним виконавцем у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документа винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.09.2019 ВП№52950467,.

Крім того, вказаною постановою виділено в окреме виконавче провадження постанову від 11.07.2016 ВП№44170216 про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову від 29.08.2016 ВП№44170216 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

В подальшому, а саме 01.10.2019 року, старшим державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі від 11.07.2016 ВП№44170216 про стягнення з боржника виконавчого збору, а саме зазначено розмір виконавчого збору як 10 179,39 доларів США та 45 028,21 грн замість сказаного розміру - 126 382,08 грн.

Постановою старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 01.10.2019 відкрито виконавче провадження ВП№60190240 з примусового виконання постанови від 11.07.2016 ВП№44170216.

Постановою старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві постановою від 01.10.2019 відкрито виконавче провадження ВП№60190370 з примусового виконання постанови від 29.08.2016 ВП№44170216, про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 166,54 грн.

Керуючись статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження», старшим державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову від 01.10.2019 ВП№60190240 про об`єднання виконавчих проваджень №60190240, №60190370 у зведене виконавче провадження №60190547.

Крім того, 01 жовтня 2019 року у ВП№60190240 винесено постанову про арешт майна боржника.

Позивач, вважаючи протиправними постанови від 01.10.2019 ВП№52950467 та постанови від 01.10.2019 в рамках ВП№60190240, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи спірні постанови відповідач дія у рамках чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

Відповідно до змісту статей 1 та 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України"Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до змісту статті1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Законупідлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до приписів статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до приписів статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною п`ятою та шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 -4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, старшим державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 01.10.2019 року винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі від 11.07.2016 ВП№44170216 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до змісту вказаної постанови, виправлення помилки полягало у зазначенні суми виконавчого збору що підлягає стягненню з ОСОБА_1 як «10 179,39 доларів США та 45 028,21 грн» замість зазначеного у постанові від 11.07.2016 ВП№44170216 - «126 382,08 грн».

Нормами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» на яку посилається відповідач при винесенні спірної постанови, передбачено право державного виконавця своєю постановою здійснювати виправлення описки допущеної у процесуальному документі.

За своєю природою, граматичні чи арифметичні помилки (описка) - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків тощо. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст документа та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

З аналізу викладеного вбачається, що, окрім іншого, державний виконавець вправі з власної ініціативи винести постанову, якою виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні описки.

З огляду на викладене, зазначення розміру виконавчого збору як «10 179,39 доларів США та 45 028,21 грн» замість зазначеного у постанові від 11.07.2016 ВП№44170216 - «126 382,08 грн» не може вважатись граматичною чи арифметичною помилкою.

Також, із змісту вказаної постанови вбачається, що помилки постанови виправлено з метою приведення постанови від 11.07.2016 ВП№44170216 до вимог чинного законодавства.

Тоді як, гідно з абзацом 2 частини 3 статті 74 цього Закону, в разі виявлення невідповідності постанови вимогам закону, така постанова скасовується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відтак, приведення у відповідність до вимог Закону постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору не віднесено до повноважень старшого державного виконавця.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

З аналізу статей 48 та 49 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що стягнення виконавчого збору в іноземній валюті допускається, виключно в разі проведення усього виконання виконавчого документу у іноземній валюті, при цьому передбачає, що конвертування отриманих коштів у національну валюту для подальшого зарахування до Державного бюджету.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів, що стягнення за первинним виконавчим листом виданим Солом`янським районним судом міста Києва здійснювалось у іноземній валюті, більш того, спірна постанова від 01.10.2019 року ВП № 52950467 не містить посилань, якому саме Закону відповідає конвертування суми виконавчого збору з національної валюти в іноземну.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що спірна постанова старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 01.10.2019 ВП№52950467 про виправлення помилки у процесуальному документі є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що постанови старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 01.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2019 ВП№60190240, про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 01.10.2019 ВП№60190240, про арешт майна боржника від 01.10.2019 ВП№60190240 винесено відповідачем з урахуванням постанови від 01.10.2019 ВП№52950467 про виправлення помилки у процесуальному документі, яка є протиправною, вони також підлягають скасуванню.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини 2 ст. 242 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з частиною 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: справу розглянуто неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246,272, 287, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 01.10.2019 ВП№52950467 про виправлення помилки у процесуальному документі.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 01.10.2019 ВП№60190240 про відкриття виконавчого провадження.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 01.10.2019 ВП№60190240 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 01.10.2019 ВП№60190240 про арешт майна боржника .

Стягнути з Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (04208, м. Київ, пр.-т Г.Гонгадзе, 5-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору, в розмірі 7 684 ( сім тисяч шістсот вісімдесят чотири ) гривні.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Я.М. Собків