Справа № 274/1998/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 274/1998/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Хуторна І.Ю.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

23 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ярового Олександра Миколайовича на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ярового Олександра Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ярового Олександра Миколайовича про скасування постанови від 27.03.2019 року серії НК № 523706 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і застосовано адміністративний штраф в сумі 255,00 грн.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Постанову від 27.03.2019, серії НК № 523706 винесену інспектором роти №2 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Яровим О.М. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Яровий О.М. оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що суд порушив норми процесуального та матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому просить рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує на те, що недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Окрім того, апеляційна скарга мотивована тим, що поза увагою суду залишились докази, якими обґрунтована винність позивача у порушенні Правил дорожнього руху-фотознімок, виконаний сертифікованим приладом ТruСаm ТС 000771, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався із швидкістю 81 км/год. Також скаржник звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено повторного проходження процедури сертифікації приладами, які вже були ввезенні в Україну та введені в експлуатацію.

Зазначає, що позивачем не подано жодних доказів на обґрунтування доводів позовної заяви. При цьому, вказує в апеляційній скарзі відповідач, позивач не заперечує швидкості руху керованого ним автомобіля. а лише місце вчинення правопорушення, що спростовується відеозаписом з приладу ТruСаm.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення від 27.03.2019 серії НК № 523706, винесеної інспектором роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Яровим О.М., позивач ОСОБА_1 27.03.2019 о 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Виступовичі-Могилів-Подільський 187 км. в населеному пункті «Гуйва», позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» рухався зі швидкістю 81 км/ год, тоді як дозволена максимальна швидкість руху 50 км/ год, відтак водій перевищив дозволену швидкість на 31 км/год. Дана швидкість вимірювалась приладом TruCam 000771.

На підставі викладеного, у постанові інспектор зробив висновок, що ОСОБА_1 порушив п.12.4 ПДР, наслідком чого стало притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 255,00 грн. (а.с. 4).

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП не надано.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом 8.4. «ґ» ПДР України визначено, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно п.12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48 (пункт 1.10 ПДР). Дорожній знак 5.45 "Початок населеного пункту" визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах (підрозділ 5 розділу 33 ПДР).

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановив суд, позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначав, що порушення Правил дорожнього руху не допускав, рухався автомобілем з дозволеною швидкістю, а тому вважає прийняту щодо нього постанову протиправною.

На обгрунтування винності позивача, відповідачем до суду першої інстанції було надано диск з відеозаписом з лазерного вимірювача швидкості ТruСаm ТС 000771, та роздруківку фото файлу _3С000_0327_103551.jmf які, на думку суб`єкта владних повноважень, підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення та правомірність прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с.40-41).

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Таким чином, лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених в постанові від 31.07.2018 у справі № 712/5675/17.

Колегія суддів, дослідивши додані докази, звертає увагу на таке.

З роздруківки фото файлу _3С000_0327_103551.jmf вбачається, що швидкість 81 км/год. виміряна за допомогою приладу ТruСаm ТС000771, прізвище інспектора Яровий (особистий номер НОМЕР_2 ) вимірювач застосовано на автодорозі Виступовичі-Могилів-Подільський 187 км.

Що стосується автомобіля, швидкість якого вимірювалась та зафіксована, то ідентифікувати його за будь-якими ознаками ( модель, марка, номерний знак) на фото неможливо, оскільки фотознімок неякісно виконаний.

Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1ст. 121 КУпАП до суду не надано.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, зазначена в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27.03.2019 року серії НК № 523706 не відповідає об`єктивній стороні правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Крім усього, колегія суддів звертає увагу і на те, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото ( відеозапис).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ярового Олександра Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 грудня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.