Справа № 160/5639/19
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/5639/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 р. в адміністративній справі №160/5639/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новокодацьке відділення поліції Дніпровського ВП ГУНВП в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Саї Д О.В. - Пугач А.В. звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новокодацьке відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну гр.Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її дитині гр.Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі п.1 ст.12 Закону України Про імміграцію;

- зобов`язати відповідача поновити гр.Російської Федерації Саї ОСОБА_3 , гр.Російської Федерації ОСОБА_2 дозвіл на імміграцію в Україну та видати гр.Російської Федерації Саї ОСОБА_3 , гр.Російської Федерації ОСОБА_2 посвідку на постійне проживання в Україні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 26.07.2018 року № 48 громадянці Російської Федерації Саї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її дитині - громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі п.1 ст.12 Закону України "Про імміграцію". В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю (Плахтій О.С.) підтримала доводи апеляційної скарги, представник позивача (Пугач А.В.) висловив щодо них заперечення.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, громадянка Російської Федерації Саї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Російської Федерації, разом із своєю неповнолітньою дитиною, громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 Ахмед, уродженцем Йорданського Хашимітського Королівства, прибула в Україну в 2012 році з метою постійного проживання.

22.03.2013 року Саї ОСОБА_4 звернулася до Ленінського РВ у м.Дніпропетровськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну разом із своєю неповнолітньої дитиною - ОСОБА_5 на підставі п.3 ч.3 ст.4 Закону України Про імміграцію". При цьому в обгрунтування заяви зазначила, що має право на набуття громадянства України за територіальним походженням - її батько народився на території України до 24.08.1991 року.

Після проведення визначених перевірок, у зв`язку із невиявленими підставами для відмови у наданні дозволу на імміграцію, 10.06.2013 року громадянці Саї ОСОБА_3 та її неповнолітній дитині - Саї ОСОБА_6 Hyp Ахмед Ленінським РВ у м.Дніпропетровськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надано дозвіл на імміграцію в Україну.

18.06.2013 року після перевірки наданих для оформлення посвідки матеріалів, за відсутності підстав для відмови в оформленні посвідки на постійне проживання, ГУ ДМС України в Дніпропетровській області гр.Російської Федерації Саї ОСОБА_4 документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 .

Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 26.07.2018 року № 48 скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий громадянці Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці Російської Федерації, паспортний документ 51 НОМЕР_2 , разом із її неповнолітньою дитиною громадянином Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі пункту 1 статті 12 Закону України Про імміграцію.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України Про імміграцію від 07.06.2001 року № 2491-III (далі - Закон № 2491).

Нормами ст. 1 Закону № 2491 імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; квота імміграції - це гранична кількість іноземців та осіб без громадянства, яким передбачено надати дозвіл на імміграцію протягом календарного року; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію; довгострокова віза - наданий уповноваженим органом України в установленій законодавством формі дозвіл, необхідний для в`їзду іноземця та особи без громадянства на постійне місце проживання в Україну; законні представники - батьки, усиновителі, батьки-вихователі, опікуни, піклувальники, представники закладів, які виконують обов`язки опікунів і піклувальників

Згідно зі ст. 3 Закону № 2491 правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами ст. 12 Закону № 2491 визначено підстави для скасування дозволу на імміграцію, згідно якого дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2018 року за вх.№ 7053/1/1201-18 до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернулося Новокодацьке відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із поданням у якому повідомлялося, що гр.Російської Федерації Саї ОСОБА_4 отримала дозвіл на імміграцію в Україну разом із своєю неповнолітньою дитиною гр.Російської Федерації Саї д Hyp Ахмед на підставі свідомо неправдивих відомостей та своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно подання від 24.04.2018 року № 453/2636 про скасування дозволу на імміграцію в Україну гр. ОСОБА_1 та її неповнолітній дитині зазначено, що власник житлового приміщення гр. ОСОБА_9 , де позивач є зареєстрованою, не надавав дозволу на її реєстрацію. Крім того, працівники поліції встановили нетотожність підпису в заяві про реєстрацію місця проживання в графі "Згода власника" з підписом у паспорті власника житлового приміщення, а також те, що позивач порушила порядок звернення за дозволом про імміграцію в Україну тим, що надала документи в без перекладу.

В свою чегу судом враховується та не заперечується сторонами, що 22.03.2013 року позивач звернулася із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну і після проведення визначених перевірок, у зв`язку із не виявленням підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, 10.06.2013 року громадянці Саї ОСОБА_3 та її неповнолітній дитині ОСОБА_10 Ахмед Ленінським РВ у м.Дніпропетровськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надано дозвіл на імміграцію в Україну.

Крім того, після перевірки наданих для оформлення посвідки матеріалів, 18.06.2013 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області гр.Російської Федерації Саї ОСОБА_4 документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 .

Як встановлено судом першої інстанції, в Новокодацькому ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходилися матеріали кримінального провадження №0000181 від 25.01.2018 року, за ознаками складу злочину, передбаченому ч.4 ст.358 КК України, з урахуванням якого було позбавлено позивача дозволу на імміграцію.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 15.06.2018 року, в ході досудового розслідування було проведено ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на збір доказів щодо підроблення позивачем підпису гр. ОСОБА_11 про надання згоди про реєстрацію в його помешканні останньої за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому після отримання якого, вона була документована посвідкою на постійне проживання в України. Факт підроблення та використання завідомо підробленого документа гр. ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження під час проведення досудового розслідування.

Таким чином, на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення визначені ст. 12 Закону України № 2491 підстави для скасування дозволу на імміграцію не існували. Колегія суддів критично розцінює доводи апелянта стосовно того, що судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема, стосовно того, що остання надавала дозвіл не реєстрацію ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 , з огляду на те, що зазначені пояснення надавалися в рамках кримінального провадження, закритого відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що фактично відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Також колегія суддів критично розцінюється посилання відповідача на рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 08 травня 20189 року по справі № 160/8600/18 з урахуванням приписів ч.5 ст. 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім цього, зазначене відповідачем рішення стосується правовідносин, які виникли між іншими сторонами та за інших підстав.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 р. в адміністративній справі №160/5639/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко