Справа № 826/13175/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Губської Л.В., суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної фіскальної служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Термоінжиніринг» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.06.2018, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року накладено на в.о Голови Державної фіскальної служби України Гутенка Дениса Вікторовича штраф у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 38 420, 00 грн (1 921, 00 х 20) за неподання звіту про виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із частиною третьою статті 55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Документи, що підтверджують повноваження представників, визначенні статтею 59 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, пунктом першим частини першої цієї статті передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною третьою статті 59 КАС України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до частини шостої статті 59 КАС України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

У відповідності до частини восьмої статті 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на подання і підписання апеляційної скарги має особисто керівник або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження. При цьому, суду має бути наданий оригінал такого документа або його копія, що засвідчена суддею або у визначеному законом порядку, з підтвердженням повноважень особи, яка засвідчила копію.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм процесуального права викладена в ухвалах Верховного Суду від 19.03.2018 в справі № 826/8244/16, від 20.03.2018 в справі № 818/1058/17 та від 30.05.2019 в справі № 808/1914/18.

Судом встановлено, що апеляційна скарга підписана представником ДФС Бабій Русланом.

До апеляційної скарги додано довіреність від 0.11.2019 № 99-99-11-17/466, виданої директором Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження Антоненко І. начальнику управління організації та супроводження судових справ Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження Бабію Руслану Володимировичу на представництво інтересів ДФС України.

Надана суду довіреність видана не безпосередньо Головою Державної фіскальної служби України, а директором Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження Антоненко Іриною Леонідівною.

Як вбачається зі змісту самої довіреності, остання видана на підставі Наказу ДФС від 02.07.2018 № 421 «Про надання права підпису та засвідчення копій» та запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якими, в порядку передоручення, Антоненко Ірині Леонідівні, надано необхідні повноваження, щодо підписання та видання довіреностей на представництво. Будь-яких інших доказів щодо уповноваження цієї посадової особи на вчинення таких дій у розумінні статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України (згідно з законом, установчих документів) до суду апеляційної інстанції не надано.

В контексті викладеного суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно з частинами першою, третьою статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність може бути видана як на укладення правочину, так і на здійснення інших юридично значимих дій. Довіреність є правочином і, як будь-який правочин, повинна відповідати всім вимогам, встановленим діючим законодавством до правочинів. Так, довіреність може бути видана тільки на виконання правомірних юридичних дій. Воля довірителя повинна відповідати його волевиявленню.

Так, підпунктом 1 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 «Про Державну фіскальну службу України», чітко встановлене повноваження саме Голови ДФС представляти ДФС у відносинах з іншими органами, підприємствами, організаціями в Україні та за її межами.

Тобто, «Положенням про Державну фіскальну службу України» затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 «Про Державну фіскальну службу України» (як установчим документом) права на передоручення повноважень Голови ДФС не передбачено.

На підставі наведеного, можна зробити висновок, що ні на законодавчому рівні, ані на рівні установчих документів не закріплено права видавати та підписувати довіреність на представництво в судах у порядку адміністративного судочинства України іншими посадовими особами податкового органу, окрім керівника.

Отже, Наказ № 421 від 02.07.2018 «Про надання права підпису та засвідчення копій» не є ані законом, ані установчим документом, а тому не уповноважує директора Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження Антоненко Ірину Леонідівну на підписання та видання довіреностей.

Принагідно суд відзначає, що частиною першою статті 240 ЦК України передбачено, що представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Передорученням є передача своїх повноважень іншій особі частково або в повному обсязі. Передоручення здійснюється шляхом видачі представником довіреності або укладення з ним договору у формі, в яких відповідно до закону мають вчинятися довіреність або договір.

Вимоги до форми довіреності, що видається в порядку передоручення, передбачені в ч. 2 ст. 245 ЦК, згідно з якою довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених ч. 4 ст. 240 ЦК.

Звідси можна зробити висновок, що наданий Державною фіскальною службою України Наказ № 421 від 02.07.2018 «Про надання права підпису та засвідчення копій», також не є передорученням у розумінні ЦК України.

Таким чином, додана до апеляційної скарги довіреність не є документом, що посвідчує повноваження Бабія Руслана Володимировича на представництво Державної фіскальної служби України.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 19 вересня 2019 року в справі № 826/14496/16 та від 02 грудня 2019 року в справі № 826/14468/18.

З огляду на викладене, суд вважає, що апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, а тому її слід повернути апелянту.

Керуючись ст. 169, 255, 298 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Термоінжиніринг» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.06.2018 - повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Л.В. Губська

Судді О.В. Карпушова

А.Г. Степапнюк