Справа № 240/10169/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10169/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

24 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року (повний текст рішення складено 30.10.2019 року, м. Житомир) у справі за адміністративним позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області протиправними та скасувати постанову від 09.08.2019 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 130,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 130,00 грн. є протиправною, оскільки рішення суду було виконано добровільно управлінням до відкриття виконавчого провадження. Відтак, примусові дії виконавцем не вчинялися.

Відповідачем до суду першої інстанції було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що витрати виконавчого провадження, це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій. Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, безвідносно до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку. Крім того, державний виконавець прийшов до висновку, що рішення суду, згідно наданої управлінням Держгеокадастру інформації, не може вважатися виконаним у повному обсязі. Більш того, боржник зобов`язаний був повідомити державного виконавця про виконання судового рішення. Разом з тим, про даний факт виконавця не повідомлено. Отже, вважає позов безпідставним.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 року у задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 30.10.2019 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що Головне управління добровільно виконало судове рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. За таких обставин, у Головного управління відпадає потреба у примусовому виконанні судового рішення, тому позивач втратив статус боржника у зв`язку з добровільним виконанням рішення до відкриття виконавчого провадження. Отже, понесені відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області фінансові витрати у рамках виконавчого провадження у сумі 130,00 грн. не є в розумінні частини другої статті 42 Закону №1404-VIII витратами виконавчого провадження, оскільки з боржника підлягають стягнення лише ті витрати виконавчого провадження, які понесені органом державної виконавчої служби після відкриття виконавчого провадження та у зв`язку із проведенням виконавчих дій з примусового виконання рішення.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду.

Відповідач, скористався своїм правом та подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що державний виконавець в ході аналізу обставин справи прийшов до висновку, що рішення не можна вважати виконаним у повному обсязі, тому дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень щодо винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження №59625947 від 09.08.2019 року є такими, що відповідають нормам Закону України "Про виконавче провадження".

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 21.02.2019 рішенням Житомирського окружного адміністративного суду по справі 240/6151/18 визнано протиправною оформлену листом №Г-10789/0-6526/0/22-18 від 03.12.2018 відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002; ) в наданні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування для сінокосіння земельної ділянки за кадастровим номером :04:000:0397 площею 48,3635 га, яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області, за клопотанням від 30.10.2018.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002; ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 30.10.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування для сінокосіння земельної ділянки за кадастровим номером :04:000:0397 площею 48,3635 га, яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області та прийняти рішення у відповідності до норм Земельного кодексу України та із врахуванням встановлених даним судовим рішенням обставин справи. Рішення суду набрало законної сили 20.05.2019.

На виконання судового рішення видано виконавчий лист №240/6151/18 від 27.06.2019.

24.07.2019 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження ВП№59625947 з примусового виконання виконавчого листа №240/6151/18 від 27.06.2019 про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002; ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 30.10.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування для сінокосіння земельної ділянки за кадастровим номером :04:000:0397 площею 48,3635 га, яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області та прийняти рішення у відповідності до норм Земельного кодексу України та із врахуванням встановлених даним судовим рішенням обставин справи. У постанові встановлено строк для добровільного виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

09.08.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області винесено постанову ВП№59625947 про стягнення витрат виконавчого провадження, якою постановлено стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області витрати виконавчого провадження в сумі 130,00 грн.

Позивач, вважаючи постанову про стягнення витрат виконавчого провадження протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки боржником не повідомлено у встановлений законом строк про виконання судового рішення державного виконавця, в той же час, останнім встановлено , що таке виконано не у повному обсязі та виконавче провадження на даний час не закінчено, суд дійшов висновку, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 130,00 грн. винесена правомірно.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції, яка була чинною на момент прийняття спірних постанов).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1,2 ст. 25 Закону передбачено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно ч.ч.5, 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

Відповідно до ч.6 ст. 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Колегія суддів зазначає, що ч.1, 2 ст. 63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Водночас, поряд з необхідністю надсилання, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, необхідним є встановлення обставин отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником, оскільки у разі ненадання останнім документального підтвердження виконання рішення самостійно, розпочинається примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених Законом.

Слід відмітити, що в обґрунтування протиправності спірної постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, представник позивача посилається на добровільне виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження.

З даного приводу, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Крім того, витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до положень наказу Мінюсту України № 3917/5 від 29.12.2016 витратами виконавчого провадження, зокрема, є витрати на виготовлення документів виконавчого провадження (папір, копіювання, друк документів, канцтовари), пересилання документів виконавчого провадження (конверти, знаки поштової оплати (марки), послуги маркувальної машини, послуги поштового зв`язку), плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій, що компенсуються за рахунок боржника.

З матеріалів справи слідує, що копію постанови від 24.07.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП№59625947 було отримано Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській 29.07.2019, тобто у разі виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження Головне управління Держгеокадастру повинно було не пізніше 30.07.2019 повідомити про це орган ДВС.

09.08.2018 до відділу примусового виконання надійшов лист від 08.08.2019 №11-06-0.62-5160/2-19, в якому Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області просило закінчити виконавче провадження на підставні п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", як такого, що був виконаний 13.06.2019 до відкриття виконавчого провадження. При цьому, з матеріалів справи слідує, що 13.06.2019 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області листом від 13.06.2019 р. № 1583/0-1562/0/22-19 було повідомлено ОСОБА_1 про результати розгляду заяви та виконання судового рішення.

Відповідно до ч.3, 4 ст.19 Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Однак, в порушення зазначеної норми, позивач у встановлений законом строк не повідомив державного виконавця про виконання судового рішення, у зв`язку з чим, 09.08.2019 була винесена постанова державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 130,00 грн.

Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи відповіді та лист, дійшла висновку, що рішення суду у повному обсязі не виконано. Відтак, 19.08.2019 державним виконавцем винесено вимогу про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у строк до 29.08.2019 виконати судове рішення або повідомити про причини його невиконання. Суд апеляціної інстанції погоджується, що на даний час виконавче провадження ВП 59625947 не закінчено.

За таких обставин, враховуючи, що боржником не повідомлено у встановлений законом строк про виконання судового рішення державного виконавця, при цьому, останнім встановлено , що таке виконано не у повному обсязі, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач мав усі правові підстави для стягнення витрат виконавчого провадження, а тому діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем в силу ч. 2 ст. 77 КАС доведено правомірність своїх дій при винесенні постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, тому адміністративний позов не підлягав задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги та залишення суду першої інстанції без змін, судові витрати відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України не підлягають перерозподілу та відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 грудня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.