Справа № 640/16743/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 грудня 2019 року № 640/16743/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна»

до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними та скасування припису та постанови

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 04 липня 2019 року та постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №61/19/073-6285 від 16 липня 2019 року, складені Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновок Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про порушення позивачем частини 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме, експлуатація будівлі за адресою: місто Київ, вулиця Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва без прийняття в експлуатацію є безпідставним, оскільки позивачем зазначена будівля була придбана 14 серпня 2018 року та позивачем не проводилось будівельні роботи у вказаній будівлі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» про забезпечення позову.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов представник відповідача вказує, що під час проведення позапланової перевірки за адресою: місто Київ, вулиця Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва встановлено, що будівля експлуатується без прийняття її в експлуатацію відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у зв`язку з чим прийнято оскаржувані припис від 04 липня 2019 року та постанову №61/19/073-6285 від 16 липня 2019 року.

Позивачем надано до Окружного адміністративного суду міста Києва додаткові пояснення, в яких зазначено, що реконструкцію будівлі за адресою: місто Київ, вулиця Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва було проведено у період з 2000 року по 2010 рік, що підтверджено експертним висновком за результатом оцінки технічного стану об`єкту нерухомого майна (нежилий будинок в цілому - магазин (літера А) за адресою: місто Київ, вулиця Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва. З огляду на викладене, позивач зазначає, що Підприємство з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» не є суб`єктом містобудівної діяльності.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено перевірку дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Будівництво на вулиці Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва», за результатом якої складено акт від 04 липня 2019 року б/н (далі - акт перевірки).

Так, перевіркою встановлено, що будівля на вулиці Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва реконструйована шляхом добудови нових нежитлових приміщень загальною площею 388,3 кв.м. без документа, що надає право на виконання будівельних робіт, що підтверджено матеріалами технічної інвентаризаційної справи за адресою: вулиця Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва, виготовленої Київським міським бюро технічної інвентаризації станом на 17 серпня 1995 рік. Разом з тим, враховуючи надані документи, встановити рік будівництва не вбачається за можливе.

Будівля за адресою: вулиця Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва експлуатується Підприємством з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» в якості торгівельного закладу, без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Згідно пункту 8.2 ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі» кількість осіб, які періодично перебувають в торговельній залі, слід визначати із розрахунку на одну людину (включаючи площу зайняту обладнанням) для магазинів - 3,0 кв.м. площі торговельної зали в містах та селищах. Відповідно до ДСТУ-НБВ.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» вказаний об`єкт належить до об`єктів з незначними наслідками (СС2), що є порушенням частини 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі вказаних висновків акта перевірки Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 04 липня 2019 року, яким Підприємство з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" зобов`язано у термін до 04 вересня 2019 року усунути виявлені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у відповідності до вимог чинного законодавства та з 04 липня 2019 року заборонено експлуатацію будівлі на вулиці Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва до усунення порушень відповідно до вимог законодавства.

За результатом розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності директором Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16 липня 2019 року №61/19/073-6285, якою визнано Підприємство з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 3 пункту 4 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф в сумі 742 590,00 грн.

Незгода позивача із вказаними постановою та приписом зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553.

За змістом пункт 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

У відповідності до пункту 7 зазначеного Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема: звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Повноваження посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені у пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, та кореспондуються з положеннями статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI .

Так, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:

1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;

2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;

3) видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт;

4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

4-1) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством;

6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;

7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Забороняється витребовувати інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю;

8) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;

9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію;

10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо - та відеотехніки;

11) здійснювати контроль за дотриманням порядку обстеження та паспортизації об`єктів, а також за реалізацією заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (частина 3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI).

За правилами пункту 8 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, постанови органів державного архітектурно-будівельного контролю можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або до суду.

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (пункти 16, 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553).

Права та обов`язки суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль зазначені у пунктах 13, 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Зокрема, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Проаналізувавши положення статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, суд дійшов висновку про те, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватись лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто, за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв`язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

Водночас, на думку суду, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №465/1461/16-а.

Суд зауважує, що станом на час проведення перевірки за вказаною вище адресою відсутні докази проведення позивачем підготовчих чи будівельних роботі, про що також вказує відповідач в акті перевірки, а саме: встановити рік будівництва не вбачається за можливе.

Відповідно до частини 2 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).

Одночасно частиною 8 названої статті Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI визначено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Суд зауважує, що обв`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачем нежитлову будівлю за адресою: вулиця Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва придбано на підставі договору купівлі-продажу від 14 серпня 2018 року (загальна площа будівлі 1497,2 кв.м.), про що 21 серпня 20018 року внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд зауважує, що в акті перевірки відповідачем зазначено про неможливість встановлення року будівництва.

Відповідно до експертного висновку за результатом оцінки технічного стану об`єкту нерухомого майна (нежилий будинок в цілому - магазин (літера А) за адресою: місто Київ, вулиця Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва, який наявний в матеріалах справи, виходячи з фактичного стану та виду несучих конструкцій об`єкта (металоконструкції структури типу «Кисловодськ» та збірний залізобетонний каркас ) можна зробити висновок, що об`єкт був побудований в період з 1980 про 1990 рік. Виходячи з фактичного стану та виду металоконструкцій приміщень 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 та частини приміщення 1 (згідно Технічного паспорту від 14 січня 2019 року, інвентаризаційна справа №1756/1) із Довідкою про показники нерухомого майна №2 від 14 січня 2019 року можна зробити висновок, що вказані конструкції були встановлені орієнтовно в період 1990 по 2010 рік (до 2018 року). З вересня 2018 року по листопад 2019 року проводилися будівельно-технічні роботи із зміною внутрішніх планувань без зміни зовнішніх меж несучих конструкцій. Огляд стану конструкції та оздоблювальних робіт вказує на те, що проводились роботи з ремонту об`єкту. Роботи з проведення ремонту в 2018-2019 роках не призвели до зміни зовнішньої форми об`єкта, геометричних показників площі, меж несучих конструкцій об`єкта.

Отже, позивачем не було проведено будівельних робіт зі зміною зовнішніх конфігурацій на об`єкті нерухомого майна за адресою: місто Київ, вулиця Митрополита Липківського, 22 у Солом`янському районі міста Києва, а відтак у позивача відсутній обов`язок із введення такого об`єкта в експлуатацію та позивач, в даному випадку, не є суб`єктом містобудування.

З огляду на викладене, висновок відповідача про порушення позивачем частини 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI є необґрунтованим та таким, що не знайшов підтвердження під час розгляду справи.

З системного аналізу викладеного вбачається, що припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 04 липня 2019 року та постанова №61/19/073-6285 від 16 липня 2019 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Згідно пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Вказане вище, на думку суду, є достатніми підставами для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних позивачем рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності своїх рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Підприємство з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 04 липня 2019 року та постанову №61/19/073-6285 від 16 липня 2019 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності складені Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

3. Стягнути на користь Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» (02141, місто Київ, вулиця Гришка, будинок 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, місто Київ, вулиця Трьохсвятительська, будинок 4В, ) судовий збір в сумі 13 059 ( тринадцять тисяч п`ятдесят дев`ять) грн 86 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко