Справа № 522/14165/19
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/14165/19
Головуючий в 1 інстанції: Бондар В.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.,

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенка Андрія Ігоровича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенка Андрія Ігоровича, третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2019 року Департамент архітектури та містобудування Одеської області звернувся до суду з позовом до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенка Андрія Ігоровича, третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № 157 від 07 серпня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96-1 КУпАП та застосовано штраф в сумі 4250 грн.

В обґрунтування позову вказав на те, що висновки, викладені в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, від 26.07.2019 року б/н, є хибними, а прийняте на його підставі рішення від 26.07.2019 року про скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва є протиправним. Вказані документи стали підставою для складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення та як наслідок - прийняття оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також позивач послався на недобросовісне використання відповідачем наданого йому права на проведення перевірки, оскільки перевірка мала бути проведена з 16.07.2019 р. по 06.08.2016 року, проте відповідач вже 26.07.2019 року склав акт перевірки, який містить передчасні та хибні висновки.

Ухвалою від 30.10.2019 року Приморський районний суд м. Одеси допустив заміну неналежної сторони у справі первинного позивача належним позивачем, особою якій належить право вимоги ОСОБА_1 (а.с. 113).

Рішенням від 12 листопада 2019 року Приморський районний суд м. Одеси задовольнив позов ОСОБА_1 .

Визнав протиправною та скасував постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенка Андрія Ігоровича №157 по справі про адміністративне правопорушення від 07.08.2019 року про визнання ОСОБА_1 (виконуючого обов`язки директора Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради) винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.96-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн.

В апеляційній скарзі головний інспектор Лисенко А.І., посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2019 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що за результатами позапланової перевірки встановлено надання Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради (за підписом позивача) 25.05.2018 року містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва з порушенням вимог абз. 1 ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки із відповідною заявою зверталась лише гр. ОСОБА_2 , а містобудівні умови видані громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Також, апелянт зазначив, що в ході перевірки встановлена відсутність необхідних документів, зокрема копій документів, що підсвічують право власності чи користування земельною ділянкою, або копії договору суперфіцію; витягу з Державного земельного кадастру, що є порушенням п.1, п. 4 ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При проведені перевірки позивач не скористався своїм правом надання письмових пояснень, зауважень або заперечень.

За фактом виявленого порушення, у присутності позивача, були складені акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 26.07.2019 року, протокол про адміністративне правопорушення від 26.07.2019 року, від підписання та отримання яких позивач відмовився, про що головним інспектором було зроблено відповідні відмітки в акті та протоколі. Зазначені акт, протокол та рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва 26.07.2019 року були направлені позивачу засобами поштового зв`язку та ним отримані 06.08.2019 року.

За наслідками розгляду акту позапланової перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення від 26.07.2019 року, враховуючи належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, головний інспектор виніс оскаржувану постанову №157 від 07.08.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, копію якою було направлено позивачу та ним отримано 12.08.2019 року.

Апелянт зауважив, що до повноважень головних інспекторів будівельного нагляду, в межах здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, входить проведення перевірок дотримання уповноваженими органами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил, і, у разі виявлення порушень об`єктами нагляду, скасовування чи зупинення дії прийнятих ними рішень.

Апелянт вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, висновки суду першої інстанції щодо порушення приписів ст. 256 КУпАП, оскільки при складанні протоколу головним інспектором були дотримані всі вимоги зазначеної норми, але з оскаржуваного судового рішення неможливо зрозуміти у чому саме полягає порушення ст. 256 КУпАП.

Також, апелянт вважає помилковим послання суду першої інстанції на договори купівлі-продажу нерухомого майна громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та реєстрацію їх заяви за одним номером, оскільки замовником виступає лише ОСОБА_2 .

За таких підстав апелянт вважає, що в діях позивача є всі складові адміністративного правопорушення, а головний інспектор діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на правильність висновків суду першої інстанції, безпідставність вимог апелянта, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (засобами електронного поштового зв`язку) (ст. 268 КАС України), що підтверджується довідкою секретаря судового засідання, складеною відповідно до ст. 129 КАС України. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Неявка учасників справи у судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 26.07.2019 року був складений акт б/н позапланової перевірки Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (а.с. 11-12).

В зазначеному акті зафіксований факт затвердження Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради (за підписом позивача) 25.05.2018 року містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В акті вказано, що зазначені містобудівні умови затверджені з порушенням вимог абз. 1 ч. 3, п.1, п. 4 ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

26.07.2019 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенком А.І. складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (в.о. директора Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради), в якому зафіксовано виявлення, за результатами позапланової перевірки, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена частиною 5 ст. 96-1 КУпАП (а.с.13-14).

07.08.2019 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенком А.І. винесена постанова № 157 по справі за адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 4250 грн. (а.с. 26-27).

Постанова від 07.08.2019 року №157, винесена за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності, зокрема акту перевірки від 26.07.2019 року та протоколу про адміністративне правопорушення від 26.07.2019 року.

Відповідно до оскаржуваної постанови суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення полягає в тому, що він, як перший заступник начальника Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради 25 травня 2018 року за своїм підписом, в порушення вимог абз. 1 ч. 3, п.1, п. 4 ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», надав громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва № 07-07/139 на об`єкт: «реконструкція квартири»: №№1, 2, 3, 4, 5, без змін геометричних розмірів фундаменту в платі, з внутрішнім переплануванням і улаштуванням додаткового приміщення, для розміщення центру обслуговування, за адресою АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 дорога, 31

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем були дотримані процедура проведення нагляду та оформлення результатів такого нагляду. Однак оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення була винесена відповідачем 07.08.2019 року за відсутності позивача, особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, при цьому акт перевірки та протокол були отримані позивачем 06.08.2019 року о пів на шосту вечора. Також суд першої інстанції виходів з того, що матеріалами справи спростовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96-1 КУпАП.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 96-1 КУпАП, дії, передбачені частинами третьою або четвертою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від двохсот до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною третьою ст. 96-1 КУпАП встановлено, що порушення строків надання замовникові містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта забудови земельної ділянки, вимагання у замовника документів, не передбачених законодавством, надання таких документів з порушенням установленого порядку, містобудівної документації на місцевому рівні, будівельних норм, стандартів і правил, порушення строків надання замовникові висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації, надання таких висновків (звітів) з порушенням установленого порядку, а також вимагання під час проведення експертизи документів, не передбачених законодавством, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною четвертою ст. 96-1 КУпАП встановлено, що порушення вимог закону та строків видачі (відмови у видачі) дозволу на виконання будівельних робіт, реєстрації (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації та видачі (відмови у видачі) сертифіката, який видається у разі прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, вимагання під час реєстрації такої декларації, видачі дозволів і сертифікатів документів, не передбачених законодавством, видача сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, збудованого з порушенням будівельних норм, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що ні протокол про адміністративне правопорушення від 26.07.2019 року, ні оскаржувана постанова № 157 від 07.08.2019 року, не містять відомостей, з посиланням на належні та допустимі докази, про те що в період з 26.07.2018 року по 26.07.2019 року ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частинами третьою або четвертою статті 96-1 КУпАП. Матеріали справи також не містять такої інформації.

Таким чином, оскаржувана постанова № 157 від 07.08.2019 року винесена за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96-1 КУпАП.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта які стосуються суті порушення, яке зафіксоване в акті перевірки та в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП, до цього Кодексу адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно підвідомчі суду (судді).

Відповідно до оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення № 157 від 07.08.2019 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 25.05.2018 року. Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось через рік та майже три місяці, тобто з порушенням ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що апелянт, при розгляді справи про адміністративне правопорушення та при винесені 07.08.2019 року оскаржуваної постанови № 157, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене саме частиною п`ятою ст. 96-1 КУпАП, та не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме дотримання строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова № 157 від 07.08.2019 року винесена за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 5 ст. 96-1 КУпАП, а на час розгляду головним інспектором справи про адміністративне правопорушення 07.08.2019 р., закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про наявність обставини чи фактів, які б були підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на практику ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Однак, суд першої інстанції, скасувавши рішення суб`єкта владних повноважень не в повній мірі використав свою компетенцію з приводу незаконного рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, і не закрив справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає зміні в резолютивній частині.

Керуючись статтями 2-12, 71-78, 242, 268-272, 286, 308, 315, 317, 321, 325 України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенка Андрія Ігоровича задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року у справі № 522/14165/19 змінити в резолютивній частині.

Другий абзац резолютивної частини рішення суду викласти в наступній редакції:

«Скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Лисенка Андрія Ігоровича від 07 серпня 2019 року №157 по справі про адміністративне правопорушення про визнання ОСОБА_1 (виконувача обов`язки директора Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради) винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.96-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення».

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року у справі № 522/14165/19 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.