Справа № 160/8283/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Справа № 160/8283/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про визнання протиправними та скасування наказів про надання відпустки, графіку відпусток в частині, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправним та скасувати графік відпусток на 2019 рік в частині визначення терміну відпусток судді ОСОБА_1 , складений та затверджений головою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренком Юрієм Федоровичем.
- визнати протиправними та скасувати накази голови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Шофаренко Юрія Федоровича:
- №110-в від 03 червня 2019 року про надання частини додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, тривалістю 5 (п`ять) календарних днів, з 06 червня 2019 року по 10 червня 2019 року зі змінами, внесеними Наказом № 111-в від 04 червня 2019 року про надання частини додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, тривалістю 4 (чотири) календарних дні, - з 13 червня 2019 року по 17 червня 2019 року, включно;
- визнати протиправними дії голови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича щодо порушення законодавства про працю відносно судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Кухтіна ОСОБА_3 ;
- зобов`язати Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в особі голови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича надати судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 щорічні основні та додаткові відпустки в узгоджений з ним період.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що графік відпусток складений головою суду ОСОБА_4 без врахування інтересів виробництва, особистих інтересів працівника та можливості для відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток з позивачем не узгоджувався. Графік відпусток термінів надання додаткової відпустки не містить. Крім того графік відпусток, яким визначено тільки дати щорічної основної відпустки, після його складання до відома позивача не доводився, а був наданий йому лише після його звернення із заявою про надання відпустки. Таким чином, при складанні графіку відпусток на 2019 рік та виданні наказів про відпустки в строки, не узгоджені з працівником, а також відмові в надананні відпусток, головою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Шофаренком Ю.Ф. порушено обов`язок щодо зобов`язання діяти у межах наданих йому повноважень та у спосіб, встановлений законом, чим грубо порушено ст.ст. 19,45 Конституції України, законодавство про працю, ст.79 КЗпП України, ст.ст.10-12 Закону України «Про відпустки». Отже, позивач зазначив, що графік відпусток на 2019 рік в частині визначення терміну відпусток судді Кухтіна Г.О., складений та затверджений головою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, накази голови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська №110-в від 03 червня 2019 року про надання частини додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, тривалістю 5 (п`ять) календарних днів, з 06 червня 2019 року по 10 червня 2019 року; № 111-в від 04 червня 2019 року про надання частини додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, тривалістю 4 (чотири) календарних дня, - з 13 червня 2019 року по 17 червня 2019 року, включно, є протиправними, прийнятими з порушенням встановленого законом порядку. Крім того, позивач зазначає, що головою суду Шофаренком Ю.Ф. неправомірно відмовлено у наданні додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік згідно заяв від 25 липня 2019 року та 29 липня 2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем 23.09.2019 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
09.10.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.
18 жовтня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 працює на посаді судді з 10 березня 1996 року та має загальний стаж роботи на посаді судді більше 23 років.
03 червня 2019 року позивачем було подано заяву про надання йому додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік з 06 червня 2019 року по 17 червня 2019 року включно, у зв`язку з сімейними обставинами (одруженням доньки).
03 червня 2019 року головою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська видано наказ №110-в «Про надання щорічної додаткової відпустки», яким відповідно до ст.ст. 24, 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 6 Закону України «Про відпустки», ст. 79 КЗпП України, Рішення Ради суддів України № 62 від 26 жовтня 2012 року наказано:
- надати судді головою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтіну Геннадію Олексійовичу частину додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, як такому, що має стаж роботи на посаді судді понад 10 років, тривалістю 5 (п`ять) календарних днів, з 06 червня 2019 року по 10 червня 2019 року, включно (п. 1 наказу).
Підстава: заява ОСОБА_1 , графік відпусток суддів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на 2019 рік.
04 червня 2019 року позивачем було подано заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами (одруження доньки) з 11 червня по 17 червня 2019 року включно.
04 червня 2019 року головою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська видано наказ №111-в «Про внесення змін до наказу №110-в від 03 червня 2019 року «Про надання щорічної додаткової відпустки»», яким відповідно до ст.ст. 24, 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 6 Закону України «Про відпустки», ст. 79 КЗпП України, Рішення Ради суддів України № 62 від 26 жовтня 2012 року наказано:
- внести зміни до п. 1 наказу №110-в від 03 червня 2019 року «Про надання щорічної додаткової відпустки», виклавши його у такій редакції: «Надати судді головою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтіну ОСОБА_7 частину додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, як такому, що має стаж роботи на посаді судді понад 10 років, тривалістю 4 (чотири) календарних дня, з 13 червня 2019 року по 17 червня 2019 року, включно.
Підстава: заяви ОСОБА_1 , графік відпусток суддів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на 2019 рік.
25 липня 2019 року позивачем було подано заяву про надання йому додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік з 29 липня 2019 року по 07 серпня 2019 року включно, у зв`язку з сімейними обставинами та 50-річчям.
Відповідно до резолюції голови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (без дати), проставленій на вищевказаній заяві, позивачу було відмовлено у наданні відпустки поза графіком.
29 липня 2019 року позивачем було повторно надано заяву про надання йому додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік з 29 липня 2019 року по 07 серпня 2019 року включно, у зв`язку з сімейними обставинами та 50-річчям.
Відповідно до резолюції голови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2019 р., проставленій на вищевказаній заяві, «надати відпустку немає можливості у зв`язку з великою навантаженістю на суддів, перебуванням двох суддів у відпустці, одного судді на співбесіді у ВККС України».
Позивач вважає протиправними графік відпусток на 2019 рік в частині визначення йому терміну відпусток, накази голови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Шофаренко Юрія Федоровича №110-в від 03 червня 2019 року про надання частини додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, тривалістю 5 (п`ять) календарних днів, з 06 червня 2019 року по 10 червня 2019 року зі змінами, внесеними Наказом № 111-в від 04 червня 2019 року про надання частини додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, тривалістю 4 (чотири) календарних дні, - з 13 червня 2019 року по 17 червня 2019 року, включно та дії голови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича стосовно порушення законодавства про працю відносно судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 .
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Стаття 64 Конституції України встановлює, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Статтею 2 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП) встановлено, що працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці тощо та інші пільги та соціальні гарантії.
У відповідності до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, неухильно додержуватись законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.
Згідно зі ст. 153 КЗпП України зобов`язує роботодавця створювати належні, безпечні і здорові умови праці.
Вимогами ст. 22 КЗпП України визначено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору, не допускається.
Вимогами ст. ст. 74 -76 КЗпП України законодавцем встановлені обов`язкові щорічні (основна і додаткові) відпустки для працівників.
Статтею 79 КЗпП України встановлені порядок і умови надання щорічних відпусток. При цьому, щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року.
Частиною 4 статті 79 КЗпП України визначено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.
Частиною 5 цієї ж статті 79 КЗпП України встановлено, що конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.
Поділ щорічної відпустки на частини будь-якої тривалості допускається на прохання працівника за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів (ч. 6 ст. 79 КЗпП України).
Водночас із цим, п. 1 ч. 1 статті 80 КЗпП України визначено, що на вимогу працівника щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період у разі порушення власником або уповноваженим ним органом терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки (частина п`ята статті 79 цього Кодексу).
Згідно з приписами ч. 4 ст.10 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР ,,Про відпустки щорічні основна та додаткові відпустки надаються працівникові з таким розрахунком, щоб вони були використані, як правило, до закінчення робочого року.
Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку (ч.10 ст. 10 Закону України ,,Про відпустки).
Згідно із статтею 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.
Таким чином, реалізацією права громадянина на відпочинок, яке гарантовано Конституцією України, є надання щорічної оплачуваної відпустки.
Разом з тим, виходячи з системного аналізу наведених норм законодавства, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності у ОСОБА_1 права на щорічні оплачувані основну та додаткові відпустки.
Крім того, аналізуючи вишенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.
Відповідачем не надано доказів узгодження між позивачем та відповідачем конкретного періоду надання спірної додаткової відпустки у межах, установлених графіком.
Крім того, як вбачається з графіку відпусток суддів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на 2019 рік, останній не містить відомостей про дати надання щорічної додаткової відпустки.
Разом з тим, суд зазначає, що відсутність підпису позивача про ознайомлення з графіком не може бути безумовним підтвердженням його необізнаності з графіком, оскільки такий графік перебував у вільному доступі у Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська, а відтак, позивач у будь-який час мав можливість реалізувати своє право на ознайомлення з графіком.
Суд також зазначає, що заяв про надання відпусток в дати, які зазначені в спірних наказах (з 06 по 10 червня 2019 року та з 13 по 17 червня 2019 року), позивач не складав та голові суду не надавав.
При цьому, суд зауважує, що обраний позивачем спосіб захисту щодо визнання протиправними та скасування наказів № 110-в від 03 червня 2019 року та № 111-в від 04 червня 2019 року не є належним, оскільки вказані накази фактично вичерпали свою дію, а сам позов в цій частині не спрямований на захист порушених прав позивача та їх відновлення, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні відповідних позовних вимог. Відтак, скасування відповідних наказів не призведе до відновлення прав позивача. Крім того, суд приймає до уваги, що наданою частиною щорічної додаткової відпустки, відповідно до цих наказів, позивач скористався у повному обсязі.
Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування наказів голови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Шофаренко Юрія Федоровича №110-в від 03 червня 2019 року про надання частини додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, тривалістю 5 (п`ять) календарних днів, з 06 червня 2019 року по 10 червня 2019 року зі змінами, внесеними наказом № 111-в від 04 червня 2019 року про надання частини додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, тривалістю 4 (чотири) календарних дні, - з 13 червня 2019 року по 17 червня 2019 року, включно задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування графіку відпусток на 2019 рік в частині визначення терміну відпусток судді Кухтіна Геннадія Олексійовича, складеного та затвердженого головою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренком Юрієм Федоровичем, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Пунктами 18 та 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк
Як вже було зазначено вище, відсутність підпису позивача про ознайомлення з графіком не може бути безумовним підтвердженням його необізнаності з графіком, оскільки такий графік перебував у вільному доступі у Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська, а відтак, позивач у будь-який час мав можливість реалізувати своє право на ознайомлення з графіком.
Оскаржуваний позивачем графік відпусток на 2019 рік суддів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, в розумінні вищезазначених норм, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, що виключає можливість його оскарження.
Як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій голови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича щодо порушення законодавства про працю відносно судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 та про зобов`язання Індустріального районного суду міста Дніпропетровська в особі голови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Шофаренка Юрія ОСОБА_8 надати судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 щорічні основні та додаткові відпустки в узгоджений з ним період, як похідних від вищезазначених позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням вищевикладеного, адміністративний позов судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про визнання протиправними та скасування наказів про надання відпустки, графіку відпусток в частині, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії не підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у справі не стягуються.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про визнання протиправними та скасування наказів про надання відпустки, графіку відпусток в частині, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник