Справа № 620/2341/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2341/19 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., розглянувши в письмовому порядку апеляційну скаргу Маламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Чірнігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

07.08.2019 р. Маламед Вадим Борисович, що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Чірнігівській області, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії, викладене у відмовах Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 31.01.2019 та від 18.03.2019, та визнати бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії протиправною, зобов`язавши його призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 05.03.2018 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно в порушення вимог чинного законодавства не було призначено пенсію за віком.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначення пенсії, оскільки документи про стаж та вік представником позивача до управління не надавались. Зокрема, не було надано оригіналу паспорта або іншого документу, що засвідчує особу ОСОБА_1 , місце її проживання (реєстрації) та вік.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що є незаконним та необгрунтованим, оскільки ухвалене судом з порушеними норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 надала усі передбачені Законом документи про призначення пенсії.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач до виїзду на постійне проживання до Ізраїлю працювала на території України, трудовий стаж складає 28 років, що підтверджується копією трудової книжки.

17.09.2002 ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

З метою призначення пенсії за віком позивач через свого представника 28.07.2016 звернулася до Пенсійного фонду України з заявою з додатками, завіреними у встановленому порядку, в якій просила Пенсійний Фонд визначити уповноважений територіальний орган, що має розглянути заяву по суті та направити її за належністю.

05.08.2016 листом №9595/Р-11 Пенсійний Фонд України відмовив у задоволенні заяви позивача, у зв`язку з чим остання звернулася до суду.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 08.12.2016 у справі №757/49208/16-а позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Пенсійний Фонд України передати уповноваженому територіальному органу Пенсійного фонду України заяву ОСОБА_1 для розгляду по суті.

На виконання вказаної постанови суду Пенсійним Фондом України листом від 29.12.2016 №42732/02-21 для подальшого спрямування до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області для розгляду по суті та прийняття рішення згідно з законодавством направив заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи у зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

18.01.2017 Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України (далі -Чернігівське ОУПФУ) надало відповідь №1908/02, в якій зазначено, що позивачем не надано оригіналу паспорту або іншого документу, що засвідчує особу ОСОБА_1 , місце її проживання (реєстрації) в Україні. Постійним місцем проживання ОСОБА_1 є держава Ізраїль, а тому в управління немає законних підстав для призначення пенсії за віком. Для вирішення питання призначення пенсії заявниці необхідно особисто звернутися до управління за місцем проживання та надати паспорт громадянина України із зазначенням місця проживання в Україні.

05.03.2018 представник позивача діючи на підставі нотаріальної довіреності подав безпосередньо до Чернігівського ОУПФУ особисту заяву позивача про призначення пенсії, яка нотаріально посвідчена та апостильована.

21.03.2018 Чернігівським ОУПФУ листом №6723/02 повторно відмовлено позивачу у прийнятті заяви про призначення пенсії з підстав надання незавірених копій документів.

Вважаючи дану відмову протиправною, позивач звернулась до суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 у справі №825/2152/18 позов задоволено шляхом визнання неправомірним та скасування рішення Чернігівського ОУПФУ про відмову від 21.03.2018 №6723/02 та зобов`язання Чернігівського ОУПФУ призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком саме з 28.07.2016 (дня звернення за пенсією) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2018 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду констатувала, що особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватись у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі №1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.

Також, колегія суддів погодилася з тим, що призначення та отримання пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава, відповідно, зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа. Втім, відповідачем було правомірно вказано на недоліки заяви про призначення пенсії з підстав ненадання необхідних документів. Позивачем не було дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки вона через представника подавала заяви про призначення та виплату пенсії за віком без дотримання вимог ст.44 Закону №1058-IV щодо необхідного пакету документів, а відтак територіальний орган ПФУ виконав обов`язок щодо розгляду заяви та роз`яснення порядку призначення пенсії (а.с.94-98).

Позивач через свого представника знов звернулася до органу Пенсійного фонду із відповідною заявою про призначення пенсії (а.с.101) та отримала відмови, викладені у листах від 31.01.2019 та від 18.03.2019, згідно яких відповідач наголошував на тому, що нею не було подано оригіналу паспорту або іншого документу, що засвідчує особу та її проживання (реєстрацію) в Україні.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Не погоджуючись з бездіяльністю, позивач звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Згідно з ч. 5 ст. 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846).

Згідно п. 1 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління пенсійного фонду України у районі, місті, а також у місті та районі , що призначає пенсію за місцем проживання (реєстрації).

Приписами п. 2.1 Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії за віком.

Відповідно до п.п. 2.22 - 2.23 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до положень п.4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою .

Відповідно до положень п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі .

Відповідно до положень п.4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України .

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку № 22-1).

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, яким врегульовано спірні відносини, особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватись у встановленому національним законодавством порядку визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженого на виконання його положень Порядку №22-1.

При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи визначені п. 2.1 Порядку, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку. Одночасно, орган, що призначає пенсію може здійснювати перевірку достовірності таких документів і зазначених у них відомостей, що узгоджується з пунктом 4.2 Порядку № 22-1.

Також, згідно з абз. 1 п. 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI від 20.11.2012 р. документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

Підставою для повернення поданих позивачем документів та не прийняття рішення відповідачем про призначення позивачу пенсії за віком слугувала та обставина, що останній не надав відповідачу паспорт, що підтверджує його належність до громадянства України, а також документи про стаж.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем до органу Пенсійного фонду України не було надано необхідних документів для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 21 вересня 2018 року по справі № 805/465/18-а (№ К/9901/54767/18).

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, на яке посилається апелянт, визнано неконституційними положення Закону № 1058-1V в частині статті 49 «Припинення та поновлення виплати пенсії» та другого речення статті 51 «Виплата пенсії у разі виїзду за кордон», тобто стосуються виключно питання припинення виплати раніше призначеної на території України пенсії і не регулюють питання призначення пенсії. Тому вказане рішення Конституційного Суду України не може бути застосоване до правовідносин з призначення пенсії позивачеві.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не дотримано вимог законодавства, що регламентують порядок звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з доводами ПФУ, що позивач повинен надати документи, які підтверджують місце його реєстрації в України, оскільки виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадян на одержання призначеної пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем фактично не приймалось рішення про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу, а у межах вимог Порядку № 22-1 здійснено розгляд питання прийняття поданих позивачем документів.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Повне судове рішення складено 23.12.2019 року.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу скаргу Маламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Чірнігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.В. Карпушова

Судді: Л.В. Губська

О.В. Епель