Справа № 819/3099/13-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10336/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Онишкевича Т.В.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Портобіліті 2000» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2013 року (ухвалене головуючим-суддею Подлісною І.М., час ухвалення судового рішення 12 год 07 хв у м. Тернополі, час складання повного тексту судового рішення не вказано) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Портобіліті 2000» до Головного управління ДФС у Тернопільській області (правонаступник Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Портобіліті 2000» (далі - ТзОВ «Портобіліті 2000», товариство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі - Тернопільська ОДПІ), правонаступником якого є Головне управління ДФС у Тернопільській області (далі - ГУ ДФС у Тернопільській області, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.01.2013 за №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог покликається на протиправність оспорюваних рішень з огляду на те, що усі наявні первинні документи підтверджують факт реального здійснення господарських операцій товариства з його контрагентами.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.12.2013 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ТзОВ «Портобіліті 2000» подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги укладений між ТзОВ «Інтер-Континенталь» (Замовник) та ТзОВ «ХоСаРо» (Генпідрядник) договір підряду від 02.08.2010, додаткові угоди до нього №1 від 01.09.2010 та №2 від 01.12.2010, на виконання умов яких Замовник будівництва та Генпідрядник отримали в Інспекції ДАБК в Київській області дозволи на виконання будівельних робіт. Також, не взято до уваги, що факт виконання умов договору підряду підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2010 року (форми №КБ-2в), які підписані ТзОВ «Інтер-Континенталь», ТзОВ «ХоСаРо» та ТзОВ «Гермес-Буд», які містять фронт робіт, починаючи від розбирання будівельних та інженерних споруд бази «Сонячний промінь», підготовки площадки для будівництва до повного комплексу робіт містечка зі всіма необхідними комунікаціями. Крім того, між ТзОВ «Інтер-Континенталь», ТзОВ «ХоСаРо» та ТзОВ «Гермес-Буд» була складена та підписана довідка про вартість виконання будівельних робіт /та витрати/ за грудень 2010 року. Підписання вказаних документів підтверджує факт виконання будівельних робіт. Проведення розрахунків підтверджується платіжними документами. Водночас, проведення взаєморозрахунків не заперечує відповідач. Також, суду були надані податкові накладні, які є підставою для нарахування податкового кредиту. В порушення норм процесуального права, судом першої інстанції не було наведено мотивів, за якими він відхилив надані стороною позивача докази. Взявши до уваги пояснення директора ТзОВ «Інтер-Континенталь», суд першої інстанції не допитав його в якості свідка, а тому такий доказ не міг бути покладений в основу висновків про нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами. Крім того, взявши до уваги висновок контролюючого органу про неможливість здійснення будівельних робіт ТзОВ «ХоСаРо» та недостовірність первинних документів, отриманих від ТзОВ «Гермес-Буд» та не здійснення вказаним товариством будівельно-монтажних робіт на користь замовника, викладений в акті перевірки від 12.03.2012, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки судовим рішенням, якими було визнано протиправними дії контролюючого органу щодо призначення та проведення позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «ХоСаРо», предметом якої були спірні господарські операції. Також, апелянт вказав, що правом визнавати правочин нікчемним наділений суд, а не контролюючий орган в ході проведення перевірки суб`єкта господарювання. Отже, позивач вважає, що висновки контролюючого органу про відсутність факту проведення будівельних робіт ґрунтується виключно на припущеннях.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 апеляційну скаргу ТзОВ «Портобіліті 2000» було задоволено. Скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.12.2013 та прийнято нову, якою адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Скасовано оспорювані податкові повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги ГУ ДФС у Тернопільській області, 05.09.2019 Верховний Суд прийняв постанову, якою скасував постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З урахуванням встановлених судами попередніх інстанції обставин справи, суд касаційної інстанції вказав, що перевірка позивача проводилася за період з 01.12.2010 по 31.12.2010, тобто за один місяць - грудень 2010 року. Суд апеляційної інстанції при оцінці реальності господарських операцій лише зазначив про наявність у позивача первинних документів. При цьому, можливість виконання такого значного об`єму робіт за такий короткий термін у зимовий період часу, враховуючи характер таких робіт, судом досліджено не було, тобто не досліджено можливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна та обсягу матеріальних, трудових ресурсів економічно необхідних для виконання робіт або послуг. Так, з актів приймання робіт вбачається, що здійснювалися роботи, зокрема, із засипки котлованів, траншей як вручну, так і бульдозерами, ущільнення ґрунту, улаштування колодязів, розроблення ґрунту тощо. Тобто, надані позивачем акти приймання виконаних будівельних робіт визначають надання широкого спектру будівельних робіт, можливість надання яких, з урахуванням наявності трудових та виробничих ресурсів, судом досліджена не була. Суд касаційної інстанції також вказав на необхідність надати оцінку доводам податкового органу щодо наявності досудового розслідування стосовно службових осіб ТзОВ «Портобіліті 2000» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України, в ході проведення якого були проведені експертизи, за висновками яких ТзОВ «Портобіліті 2000» занизило до сплати податок на додану вартість за грудень 2010 року на суму 3265199 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами на основі наявних у ній доказів. Позивач повідомлявся рекомендованими поштовими відправленнями за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, які повернулись з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки пересилання поштового відправлення» Також судом забезпечено повідомлення відповідача, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що контролюючим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТзОВ «Портобіліті 2000» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з контрагентами за період з 01.12.2010 по 31.12.2010, за результатами якої складено акт №6649/22-50/31276780 від 18.12.2012.

Перевіркою встановлено порушення товариством п.п.7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст.7 та п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 (далі - Закон №168/97-ВР), зокрема, завищення позивачем від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань і сумою податкового кредиту, що привело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування (у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних податкових періодів» за грудень 2010 в сумі 421 947 грн), п.п.7.4.1 та 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР, в результаті чого ТзОВ «Портобіліті 2000» завищено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на 24675 грн, п.п.7.2.3, 7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР, зокрема, завищення позивачем від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за грудень 2010 року на 70 224 грн, п.п.7.2.3, 7.2.6 п.7.2 ст.7, п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 №168/97-ВР, у зв`язку з чим занижено суму податку на додану вартість (далі ПДВ) до сплати за грудень 2010 року на 16 070 906 грн.

За наслідками перевірки, 18.12.2012 контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 20 088 632 грн, в тому числі 16 070 906 грн за основним платежем та 4 017 726 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, №, яким зменшено розмір від`ємного значення з ПДВ у сумі 70 224 грн, №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 421 947 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції взяв до уваги в якості доказів пояснення директора ТзОВ «Портобіліті 2000» Сопронюка А.І., який з 01.02.2010 одночасно був бухгалтером та засновником товариства, результати перевірки, проведеної ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Львівської області ДПС, оформленої актом №532/23-2/20794249 від 12.03.2012, якою встановлено, що будівельні роботи в грудні 2010 року ТзОВ «ХоСаРо» не здійснювалися, первинні документи, отримані від ТзОВ «Гермес-Буд» та видані ТзОВ «Інтер-Континенталь» є недостовірними, операції придбання робіт, послуг від ТзОВ «Гермес-Буд» є нікчемними по ланцюгу до вигодонабувача ТзОВ «Інтер-Континенталь», внаслідок чого встановлено завищення податкових зобов`язань ТзОВ «ХоСаРо» з ПДВ за грудень 2010 року на 16 139 270 грн. При цьому, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано документальних доказів факту здійснення будівництва ТзОВ «ХоСаРо». У ході проведення перевірки встановлено, що операції по взаємовідносинах із вказаним товариством не мали реального товарного характеру. Фактично перевіркою встановлення документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку, які стосуються лише факту зарахування грошових коштів по взаємних розрахунках.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР, який регулював спірні правовідносини до 01.01.2011, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.6.1 ст.6 та ст.8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з : - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п.7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно п.п.7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно п.п.7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно п.п.7.7.1 цього пункту, має від`ємне значення, то : а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від`ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду; залишок від`ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах; залишок від`ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 цього Закону, вважається дата здійснення першої з подій : або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підставою для нарахування податкового кредиту, відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР, є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР).

Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв`язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту (п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно п.п.7.2.6 цього пункту).

Із зазначених правових норм вбачається, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку. Разом з тим, дотримання норм цивільного чи господарського права не означають автоматично реальності вчинення господарської операції. Правильність відображення в податковому обліку господарських операцій відповідно до їх реального змісту повинна здійснюватись виключно на підставі норм податкового законодавства. А відтак, якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображено в укладених платником податків договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Як видно з матеріалів справи, 02.08.2010 між ТзОВ «Портобіліті 2000» (попередня назва ТзОВ «Інтер-Континенталь») (Замовник) та ТзОВ «ХоСаРо» (генпідрядник) було укладено договір генпідряду, за умовами якого Генпідрядник своїми та залученими силами та засобами, з матеріалів, погоджених і/або наданих Замовником відповідно до умов цього Договору зобов`язується здійснити будівництво мало та середнього поверхневого житлового містечка закритого типу (тип А) в смт. Козин Обухівського району Київської області, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах визначених даним договором. Згідно п.п.2.1 п.2 Договору ціна цього Договору є динамічною та становить 60000000 грн з ПДВ.

01.09.2010 між ТзОВ «Інтер-Континенталь» (замовник) та ТзОВ «ХоСаРо» (генпідрядник ) підписано додаткову угоду №1 до Договору генпідряду від 02.08.2010, якою сторони доповнили розділ 2 Договору п.2.1.1 наступного змісту : «В ціну договору не включено вартість послуг генпідряду в розмірі 120000 грн з ПДВ, що сплачується додатково Замовником згідно акту виконаних робіт по факту закінчення та передачі загального обсягу робіт».

Відповідно до умов додаткової угоди №2 від 01.12.2010, сторони договору генпідряду залучили до виконання підрядника - ТзОВ «Гермес-Буд», внаслідок чого п.п.1.1 п.1 Договору викладено в наступній редакції : «Генпідрядник своїми силами та залученими силами засобами в тому числі Підрядника, з матеріалів погоджених і/або наданих Замовником зобов`язується здійснити будівництво вищезазначеного об`єкта».

У новій редакції викладено п.2, п.3 Договору «Ціна цього Договору є динамічною та становить загалом 96 715 622,22 грн, в тому числі ПДВ в сумі 16 119 279,37 грн.

На момент здійснення спірної господарської операції та видачі податкових накладних ТзОВ «Портобіліті 2000», ТзОВ «ХоСаРо», ТзОВ «Гермес-Буд» включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наявні свідоцтва платника податку на додану вартість які не були анульовані.

На підтвердження здійснення вказаної господарської операції позивач надав суду договір генпідряду від 02.08.2010 з додатковими угодами від 01.09.2010, дозволи на виконання будівельних робіт №746/10 від 27.10.2010 та №858 від 13.12.2010, які отримали ТзОВ «Інтер-Континенталь» (замовник) та ТзОВ «ХоСаРо (генпідрядник), проектну документацію, ліцензію АВ №118768, накази №15/10/10 від 15.10.2010, №01/12 від 01.12.2010, наказ №161 від 16.10.2010, акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2010, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2010 на суму 96 715 622,22 грн, платіжні документи про проведення взаєморозрахунків між ТзОВ «Інтер-Континенталь» та ТзОВ «ХоСаРо» та ТзОВ «Гермес-Буд» на загальну суму 96 715 622,22 грн, за №№610-621 від 09.12.2010, платіжні доручення №№620-631 від 09.12.2010, податкові накладні №№677-689, 690, 692 від 31.12.2010, ліцензію Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області серії АВ №516475 на здійснення ТзОВ «ХоСаРо» господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури від 22.04.2010, висновок комплексної державної експертизи щодо проекту Будівництва мало та саредньоповерхового житлового містечка закритого типу в смт. Козин, Обухівського району Київської області №311-2010/ЦБ, висновок експертизи 10В №04-1123-14850 від 10.11.2010 на відповідність нормативним актам з охорони праці робочої документації вказаного об`єкта, ліцензію міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України серії АВ №118768 від 30.06.2006, рішення виконкому Козинської селищної ради №1 від 16.02.2011 «Про оформлення права власності» на об`єкти нерухомості вищезазначеного об`єкта, свідоцтва про право власності ТзОВ «Інтер-Континенталь» від 10.03.2011, 22.02.2011, на квартиру АДРЕСА_1 1, корпус №5, корпус №2,3 корпус №4, корпус №6 по вул АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи наявний акт ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Львівської області ДПС №532/23-2/20794249 від 12.03.2012 «Про результати позапланової невиїзної перевірки TзOB «ХоСаРо» (20794249) з питань взаєморозрахунків з TзOB «Гермес-Буд» (32855144) та TзOB «Інтер-Континенталь» (31276780) за грудень 2010 року», яким встановлено, що будівельні роботи в грудні 2010 року TзOB «ХоСаРо» не здійснювались, первинні документи отримані від TзOB «Гермес-Буд» та видані TзOB «Інтер-Континенталь» є недостовірними, операції придбання робіт, послуг від TзOB «Гермес-Буд» є нікчемними по ланцюгу до «вигодонабувача» TзOB «Інтер-Континенталь», внаслідок чого встановлено завищення податкових зобов`язань TзOB «ХоСаРо» з ПДВ за грудень 2010 року на 16 139 270 грн.

Перевіркою встановлено, що TзOB «Інтер-Континенталь» до складу податкового кредиту включено податкові накладні, виписані TзOB «Гермес-Буд» на будівельно-монтажні роботи за період до грудня 2012 року, а відповідно до коригування сум за грудень 2010 року (графа 16.2 декларації) в складі податкового кредиту з ПДВ відображено повернення грошових коштів TзOB «Гермес-Буд» на суму ПДВ 16 082 710, 00 грн по раніше отриманих авансах, які були заявлені до відшкодування «у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних податкових періодів». Перевіркою зроблено висновок, що TзOB «Гермес-Буд» будівельно-монтажних робіт не здійснювало, а TзOB «Інтер-Континенталь» будівельні роботи відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації не приймало.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, TзOB «Портобіліті 2000» не було надано документальних доказів факту здійснення будівництва TзOB «ХоСаРо» та в ході проведення перевірки встановлено, що операції по взаємовідносинах із вказаним контрагентом не мали реального товарного характеру. Фактично перевіркою встановлено документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку, які стосуються лише факту зарахування грошових коштів по взаємних розрахунках.

Таким чином, роботи в грудні 2010 року ТзОВ «ХоСаРо» не виконувалися, внаслідок чого, в порушення п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР, TзOB «Портобіліті 2000» завищило податковий кредит грудня 2010 року за рахунок віднесення суми ПДВ по операціях, що фактично не здійснювалися та не мали на меті подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника.

Також, перевіркою встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ в сумі 16 141 130, 00 грн та порушення вимог п.п.7.2.3 п.7.2 та п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ на суму 1860 грн.

Крім того, відповідно до розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ за грудень 2010 року відбулося повернення грошових коштів TзOB «Гермес-Буд» по раніше отриманих авансах і TзOB «Інтер-Континенталь» не підтверджує факт оплати заявлених до відшкодування сум.

Крім того, TзOB «Інтер-Континенталь» задекларовано за грудень 2010 року суму ПДВ 421 947,00 грн, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних податкових періодів, від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту у розмірі 70 224,00 грн.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ, що привело до завищення від`ємного значення з ПДВ на суму 70 224,00 грн та заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за грудень 2010 року на суму 16 070 906, 00 грн, а також завищення заявленої суми бюджетного відшкодування «у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних податкових періодів» за грудень 2010 року в сумі 421 947,00 грн.

Доводи податкового органу про те, що ТзОВ «Портобіліті 2000» занизило до сплати ПДВ за грудень 2010 року на суму 3 265 199 грн підтверджується судово-почеркознавчими експертизами (висновок експерта №10 від 09.09.2013, №0301 від 11.04.2014, №02-Б від 26.12.2013), які було проведені у кримінальному провадженні №0000024 від 04.02.2013 стосовно службових осіб ТзОВ «Портобіліті 2000» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 Кримінального кодексу України

Колегія суддів враховує, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту (валових витрат), належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту (витрат), визначеного постачальником. І хоча, з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин, платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов`язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит та визнання витрат такими, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на виконання вимог ч.5 ст.353 КАС України стосовно обов`язковості висновків і мотивів, з яких була скасована постанова суду апеляційної інстанції по даній справі, судом неодноразово повідомлявся позивач про час, дату та місце проведення судового засідання, проте його представник не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки.

Варто зазначити, що встановлення дійсних обставин, які стали підставою для скасування судового рішення у цій справі про задоволення позову, на думку колегії суддів було б можливим лише за умови їх доведення представником позивача, як це передбачено ч.1 ст.9, ч.1 ст.77 КАС України.

Відповідачем були надані усі необхідні належні, допустимі, достатні та достовірні докази, як того вимагає ч.2 ст.77 КАС України, на підтвердження своєї правової позиції щодо нереальності господарських операцій позивача зі своїми контрагентами, однак позивач обов`язку спростувати заперечення відповідача, відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, на думку колегії суддів не виконав.

Неодноразові повідомлення ТзОВ «Портобіліті 2000» належним чином про дату, час та місце розгляду справи та відсутність реакції на виклики до суду, свідчать лише про небажання позивача доводи свою позицію, викладену у позові, враховуючи також те, що останній повідомлявся в аналогічний спосіб судом касаційної інстанції.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329, 353 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Портобіліті 2000» залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2013 року по справі №819/3099/13 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 24.12.2019.