Справа № 160/12899/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Коренев А.О., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні технологічні мережі» про забезпечення адміністративного позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні технологічні мережі» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
20 грудня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні технологічні мережі» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН 2998/1861/АВ/ТД-ФС/584 від 27.11.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
23 грудня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому позивач просить:
зупинити дію Постанови про накладення штрафу уповноваженими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ДН2998/1861/АВ/ТД-ФС/584 від 27.11.2019 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі, що розглядається;
заборонити Головному управлінню Держпраці у Дніпропетровській області пред`являти Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами ДН 2998/1861/АВ/ТД-ФС/584 від 27.11.2019 року.
В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельні технологічні мережі» категорично не погоджується із винесеною постановою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, вважає її протиправною, яка винесена без законних підстав. Однак, вказана постанова є виконавчим документом, згідно якого позивач повинен сплатити штраф в строк до 27 грудня 2019 року, а подання позову в адміністративній справі не зупиняє дію оскаржуваного рішення суб`єкту владних повноважень. Таким чином, у разі звернення Відповідача до органів виконавчої служби та наявності відкритого виконавчого провадження, права Позивача вже будуть порушені, адже в такому випадку арешт на майно та кошти Позивача буде накладений арешт. Арешт коштів у розмірі 625950,00 грн. призведе до неможливості підприємства закуповувати сировину, своєчасно сплачувати податки і заробітну плату, своєчасно сплачувати рахунки за електроенергію, оренду тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути заяву позивача про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи заявленого клопотання, суд дійшов висновку про задоволеня клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.
При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Проте, суд не встановив та позивачем не надано докази, на підтвердження наявності жодної з обставин, передбачених ч.2 ст.150 КАС України, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.
Факт протиправності оскаржуваної Постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ДН 2998/1861/АВ/ТД-ФС/584 від 27.11.2019 року, яка є предметом оскарження потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі.
Доводи позивача, що на підставі оскаржуваної постанови будуть арештовані кошти товариства, що призведе до неможливості підприємства закуповувати сировину, своєчасно сплачувати податки і заробітну плату, своєчасно сплачувати рахунки, суд не приймає до уваги, оскільки вони основані на припущеннях та не підтвердженні належними доказами.
На момент звернення позивача до суду із клопотанням про забезпечення позову суду не надано доказів звернення оскарженої постанови до примусового виконання та, відповідно, відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Слід зазначити, що у разі задоволення заявленого клопотання можуть бути порушені права Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк. Інститут забезпечення адміністративного позову є запобіжною мірою і може застосовуватись виключно у випадках, встановлених ст.150 КАС України, що позивачем доведено не було.
У відповідності до ч.2 ст.76 КАС України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).
Згідно з п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи наведене вище, заяву позивача про забезпечення позову необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні технологічні мережі» про забезпечення позову залишити без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя А.О. Коренев