Справа № 1.380.2019.006125
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006125
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

за участю: представника позивача Косик Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи» (далі ТзОВ «Українські перспективи», позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області, відповідач), у якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №59094487 від 11.10.2019 винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Ухвалою суду від 22.11.2019 позовну заяву було залишено без руху. Позивач недоліки зазначені в ухвалі усунув у встановлений строк.

У зв`язку перебуванням головуючого судді на лікарняному у перший робочий день, ухвалою від 24.12.2019 суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області, протиправно та передчасно на думку ТзОВ «Українській перспективи», було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №59094487, що було відкрите на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №1340/4985/18, яким було зобов`язано Департамент економічного розвитку Львівської міської ради повторно розглянути заяви ТзОВ «Українські перспективи» щодо продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 16.03.2018 року, від 16.04.2018 року, з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки. Позивач не погоджується з висновком державного виконавця, шо надання Департамент економічного розвитку Львівської міської ради листа про те, що боржником розглянуто повторно заяви щодо продовження строку дії дозволів є виконанням рішення суду. Адже, на думку позивача рішення не виконане.

У судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовільнити.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без участі представника відповідача до суду не надходило.

Зважаючи на особливості розгляду справ передбачених ст.287 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України), суддя ухвалив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у справі №1340/4985/18 частково задоволено позов ТзОВ «Українські перспективи».

23.04.2019 видано виконавчий лист на примусове виконання якого державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області, 14.05.2019 було відкрито виконавче провадження №59094487.

Департамент економічного розвитку Львівської міської ради листами від 23.07.2019 №2301-1800, від 07.08.2019 №2301-1909 повідомив позивача, що заяви ТзОВ «Українські перспективи» повторно розглянуто з урахуванням правової оцінки наданої у рішенні суду та прийнято відповідне рішення про відмову у продовженні терміну дії відповідних дозволів.

11.10.2019 на підставі долученого боржником листа від 07.08.2019 №2301-1909 керуючись п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №59094487.

Позивач керуючись ст. 19, 74 Закону України «Про виконавче провадження» подав скаргу на дії державного виконавця та зазначену постанову. Постановою начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області від 01.11.2019 ВП №59094487 відмовлено у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з наведеними обставинами, вважаючи що оскаржувана постанова є протиправною, а рішення суду залишається не виконаним, ТзОВ «Українській перспективи» звернулося до суду з цим позовом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України Про виконавче провадження.

Відповідності до ч. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18, ст. 26 вищевказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено судом, рішенням Львівського окружного адміністративного суду було зокрема зобов`язано Департамент економічного розвитку Львівської міської ради повторно розглянути заяви ТзОВ «Українські перспективи» щодо продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 16.03.2018 року, від 16.04.2018 року, з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки.

З матеріалів справи вбачається та ТзОВ «Українські перспективи» не спростовано, той факт, що Департамент економічного розвитку Львівської міської ради повторно розглянув зазначені заяви та прийняв за результатами їх розгляду відповідні рішення про що повідомив як позивача так і державного виконавця.

Щодо покликань позивача на те, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не взято до уваги неврахування боржником при повторному розгляді заяв наданої у рішенні правової оцінки, та помилково зроблено висновок про те, що рішення суду виконано, суд зазначає, що відповідно до положень статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку у свою чергу контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

КАС України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивач вважаючи рішення, дії чи бездіяльність вчинені відповідачем на виконання рішення протиправними не позбавлений можливості звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що позивача не позбавлено права звернутися до суду в який виніс рішення із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, якщо вважає, що діюче законодавство передбачає дотримання певної процедури для виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України "Про виконавче провадження"; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У державного ж виконавця за наявних у нього доказів при винесенні оскаржуваної постанови, на переконання суду, не було підстав ставити під сумнів факт виконання рішення суду в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди повинні перевірити, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч.2 ст. 2 КАС України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 11.10.2019 за ВП № 59094487 відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України, відповідно не є протиправною та не підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Сторонами, суду не наведено інших аргументів, які суд зобовязаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи, що позивачем не доведено факт не виконання рішення, а також не надано достатніх доказів протиправності дій державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України не підлягають відшкодуванню судові витрати позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні проголошено повний текст рішення.

Суддя В.М. Сакалош