Справа № 240/9619/19
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/9619/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черноліхов С.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

23 грудня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просив визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка полягає у відмові поновити право на отримання пенсії та виплатити її за весь період, починаючи з моменту, коли було прийнято рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , а саме з 07.01.1999 та зобов`язати відповідача негайно поновити право на отримання пенсії та виплатити пенсію за вказаний період.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про зобов`язати вчинити дії відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що ОСОБА_1 звернувся із заявою від 12.03.2019 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій просив відповідача повідомити наступні факти, а саме: з якого моменту було прийняте рішення про припинення виплати йому пенсії та протягом якого періоду така не виплачувалася; з яких підстав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області проігнорувало обов`язкове до виконання вищевказане рішення Конституційного Суду України та не вчинило жодних дій щодо припинення протиправно позбавляти його права на отримання пенсії; з яких підстав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області продовжує застосовувати норми законодавства щодо припинення виплати йому пенсії, які визнані Конституційним Судом України - неконституційними та втратили чинність згідно вищевказаного судового рішення (а.с.10).

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № Т-1251 від 12.04.2019 (а.с.12) повідомило позивача про те, що з 01.01.2007 органам Пенсійного фонду України передаються архівні пенсійні справи закриті протягом трьох останніх років та закриті на момент передачі, проте до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області пенсійні справи виплата пенсії по яких припинена до 01.01.2004 не передавалися, а тому на обліку в управлінні позивач не перебував та пенсію не отримував.

24.04.2019 представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України із аналогічною заявою до якої додав також копію наступних документів - довіреність, закордонний паспорт, ідентифікаційний код (а.с.11).

У відповідь на заяву, викладену у листі № 13240/Г-11 від 27.05.2019, Пенсійний фонд України повідомив заявника, що не здійснює безпосередньо призначення, перерахунок та виплату пенсії. Також зазначив, що за наявною інформацією станом на 01.05.2019 ОСОБА_1 не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії (а.с.13).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у поновлені пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст.51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана ВРУ.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп-2009 визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV.

Пунктом 3 резолютивної частини рішення, визначено, звернути увагу ВРУ на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Відповідно до Закону України "Про Конституційний Суд України, а також рішення Конституційного суду України від 14.12.2000 року № 15-рп/2000 закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" втратили чинність з 07 жовтня 2009 року. Тобто з 07 жовтня 2009 року відпали встановлені п.2 ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підстави для припинення виплати пенсії, а припинені виплати пенсій поновлюються.

Колегія суддів зауважує, що проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Згідно статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

За змістом пунктів 1.5, 2.8., Порядку 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення; довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо).

Особи, які одержували пенсію від інших органів і звертаються до органів, що призначають пенсію, надають документ, що підтверджує розмір пенсії, строки її виплати та дату зняття з обліку за попереднім місцем отримання.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного фонду у України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» від 02.11.2006 року № 1522, було затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» .

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 зазначеного Порядку до органів Пенсійного фонду України були передані архівні пенсійні справи, закриті протягом трьох останніх років

Отже, оскільки відповідно до статті 99 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та постанови Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб здійснюється органами Пенсійного фонду України з 01 січня 2007 року, головному управлінню були передані пенсійні справи, в тому числі закриті та інші закриті, документи, протягом останніх трьох років, тобто з 2004 року.

Відповідно до положень статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року (зі змінами), пенсія за час перебування пенсіонера за кордоном, куди він виїхав для постійного проживання, не виплачується. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються лише за 6 місяців наперед перед виїздом.

Як встановлено матеріалами справи, а саме листами Головного управління Пенсійного фонду України та Пенсійного фонду України (а.с.12-13), та відзиву на адміністративний позов, позивач на обліку у відповідача та органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії не перебував та не перебуває.

07.01.1999 року ОСОБА_1 виїхав з України на постійне місце проживання закордон до Ізраїлю, у зв`язку з цим з 31.07.1999 року, було припинено виплату пенсії.

Таким чином, виплата пенсії була припинена у липні 1999 року, отже, враховуючи норми пункту 2 Порядку, закрита пенсійна справа та інші документи щодо пенсійного забезпечення позивача не передавалися до територіального органу Пенсійного фонду України.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до органу, який йому виплачував пенсію до виїзду в Ізраїль з вимогою про передачу його пенсійної справи до територіального органу Пенсійного фонду України.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції, не враховував довідку від Житомирського обласного військового комісаріату, яку позивач додав до апеляційної скарги, а тому колегія суддів в силу положень ч.4 ст. 308 КАС України не приймає її до уваги.

На підставі вищевикладеного та враховуючи зазначені норми законодавства дії відповідача щодо відмови у поновлені пенсії є правомірними, оскільки на момент звернення позивача пенсійна справа відсутня.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 23 грудня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.