Справа № 500/1803/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10965/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року у справі № 500/1803/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Осташ А. В.,

час ухвалення рішення 29.08.2019 року, 11:03 год,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 30.08.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Бучацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просил визнати протиправним рішення Бучацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області №02/2 від 07 лютого 2019 року, щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та призначення їй пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" відповідача здійснити призначення (перехід на інший вид пенсії) та виплатити пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" з дати звернення 29 січня 2019 року згідно з довідками від 28 січня 2019 року №50/10/19-00-05-33 та № 51/10/19-00-05-33.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року Бучацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області замінено правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Бучацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області №02/02 від 07 лютого 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію відповідно ст.37 Закону України "Про державну службу". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з 29 січня 2019 року на пенсію державного службовця відповідно ст.37 Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби період роботи позивача в органах податкової служби з 01 червня 1981 року по 29 серпня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести розрахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №50/10/19-00-05-33 від 28 січня 2019 року та №51/10/19-00-05-33 від 28 січня 2019 року, які видані Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, з дати звернення - 29 січня 2019 року, за винятком такої складової у вищенаведених довідках як "надбавка за звання".

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що в довідках про складові заробітної плати, які позивач надала для проведення перерахунку пенсії, вказано, що ОСОБА_1 працювала в Монастириському відділенні Бучацької ОДПІ Головного управління ДФС в Тернопільській області (перебуває в стані ліквідації) на посаді головного державного інспектора; заробітна плата врахована по прирівняній посаді старшого державного інспектора Головного управління ДФС у Тернопільській області на січень 2019 року, також замість надбавки за ранг вказана надбавка за звання (радник податкової та митної справи ІІІ рангу), премія вказана за місяць, що передує місяцю звернення за призначення пенсії, тобто за грудень 2018 року в середньому розмірі, не обумовлюючи посад. Таким чином, подані довідки про заробітну плату ОСОБА_1 не відповідають вимогам, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17 січня 2017 року, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07 липня 2018 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

29 січня 2019 року позивач звернулася до Бучацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із письмовою заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

До вказаної заяви позивач надала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №50/10/19-00-05-33 від 28 січня 2019 року та №51/10/19-00-05-33 від 28 січня 2019 року, які видані Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

07 лютого 2019 року Бучацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області прийняло рішення №02/02, яким позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки в довідках про складові заробітної плати, які позивач надала для проведення перерахунку пенсії, вказано, що ОСОБА_1 працювала в Монастириському відділенні Бучацької ОДПІ Головного управління ДФС в Тернопільській області (перебуває в стані ліквідації) на посаді головного державного інспектора, заробітна плата врахована по прирівняній посаді старшого державного інспектора Головного управління ДФС у Тернопільській області на січень 2019 року, крім того, замість надбавки за ранг вказана надбавка за звання (радник податкової та митної справи ІІІ рангу). Премія вказана за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, тобто за грудень 2018 року в середньому розмірі, не обумовлюючи посад. Отже, подані довідки про заробітну плату ОСОБА_1 не відповідають вимогам нормативних документів, а тому для проведення перерахунку пенсії відсутні підстави.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача з 02 липня 1990 року по 29 серпня 2018 року в Державній податковій інспекції (адміністрації) на посадах головного бухгалтера, начальника відділу обліку і звітності, головного державного податкового інспектора, завідувача сектору автоматизації процесів оподаткування, завідувача сектору обліку і звітності, головного державного інспектора, із присвоєнням спеціальних звань підлягають зарахуванню до стажу державної служби. Таким чином, позивач має необхідний 20 річний стаж для переведення її на пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" та на час звернення була державним службовцем, а тому відмова у переведенні її на цей вид є неправомірною, а належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача провести їй розрахунок та виплату пенсії державного службовця з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №50/10/19-00-05-33 від 28 січня 2019 року та №51/10/19-00-05-33 від 28 січня 2019 року, які видані Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, з дати звернення 29 січня 2019 року, за винятком такої складової у вищенаведених довідках як "надбавка за звання", оскільки така не відповідає вимогам затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17 січня 2017 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з п.344.1 ст.344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03 травня 1994 року (чинного до 01 травня 2016 року, тобто в період проходження позивачем служби в податкових органах) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно з ч.2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №465/7218/16-а, від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а, і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ, яким передбачено певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ передбачає, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону «Про державну службу» № 3723-XII, після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 цієї статті і п.10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону (№ 889-VIII), а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи, записами у трудовій книжці НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 01 червня 1981 року по 29 серпня 2018 року безперервно працювала на різних посадах в органах державної податкової служби, а саме:

- з 01 червня 1981 року по 30 червня 1990 року - економістом державних доходів податковим ревізором-інспектором Монастириського райфінвідділу;

- з 02 липня 1990 року по 29 серпня 2018 року - головним бухгалтером, начальником відділу обліку і звітності, головним державним податковим інспектором, завідувачем сектору автоматизації процесів оподаткування, завідувачем сектору обліку і звітності, головним державним інспектором Монастириського відділення Державної податкової служби.

Також записами у трудовій книжці БТ-І№2458983 стверджується, що 01 листопада 1992 року позивачу присвоєно звання "Радник податкової служби ІІІ рангу", 10 січня 1995 року вона прийняла присягу державного службовця; 21 січня 2014 року присвоєно 12 ранг державного службовця; 01 січня 2014 року - присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІІ ранг.

29 серпня 2018 року звільнена з роботи у зв`язку із зміною організаційної структури та скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Таким чином, періоди роботи позивача в податкових органах з 01 червня 1981 року по 29 серпня 2018 року зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (№ 3723-ХІІ).

Отже на момент виходу на пенсію за віком стаж роботи ОСОБА_1 на вищезазначених посадах складав більше 20 років.

Факт того, що станом на дату звернення до відповідача з заявою щодо призначення пенсії за віком позивач досягла 58 років та відповідно до положень ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набула право на пенсію за віком сторонами не заперечується.

При цьому, станом на момент звернення до відповідача з заявою від 29 січня 2019 року позивач набула права на отримання пенсії за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Разом з тим, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, пенсійний орган вказав на те, що подані довідки про заробітну плату ОСОБА_1 не відповідають вимогам, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17 січня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" позивач долучила довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №50/10/19-00-05-33 від 28 січня 2019 року та №51/10/19-00-05-33 від 28 січня 2019 року.

Довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), виданою Головним управлінням ДФС у Тернопільській області 28 січня 2019 року №50/10/19-00-05-33, підтверджується, що ОСОБА_1 працювала в Монастириському відділенні Бучацької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області (перебуває у стані ліквідації) на посаді головного державного інспектора, заробітна плата по прирівняній посаді старшого державного інспектора ГУ ДФС у Тернопільській області станом на січень 2019 року становить: посадовий оклад 4400,00 грн.; надбавка за звання радника податкової та митної справи ІІІ рангу: 500,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) 2200,00 грн.; усього: 7100,00 грн.; на вказані види оплати праці нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до довідки від 28 січня 2019 року № 51/10/19-00-05-33, виданої Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, згідно з п.10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ Про державну службу пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ Про державну службу, середній розмір надбавок, премій та за грудень місяць 2018 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії становили: премія щомісячна - 7979,95 грн., інші виплати - 31,30 грн, разом 8011,25 грн.

Судом першої інстанції досліджено вказані довідки та встановлено, що такі видані та складені безпосередньо за зразком, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17 січня 2017 року та містить відображення всіх складових заробітної плати, а саме: довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 28 січня 2019 року містить: посадовий оклад, надбавка за вислугу років, - які відповідають видам оплати праці: посадовий оклад, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; довідка від 28 січня 2019 року про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади держаної служби, - містить лише дані про розмір місячної премії та іншу виплати, які визначені в середніх розмірах щодо визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, і на які також було нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; разом з тим, надбавка за звання ("Радник податкової та митної справи ІІІ рангу"), яка зазначена в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 28 січня 2019 року не відповідає вимогам затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17 січня 2017 року, а тому відсутні підстави для її врахування при проведенні розрахунку пенсії державного службовця.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 3.3, п.4.1, 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому необхідно подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Крім того, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, відповідач, як орган, до повноважень якого входить прийняття рішень про призначення пенсії, зобов`язаний на виконання пунктів 3.3, п.4.1, 4.2 вказаного Порядку N22-1 витребувати від підприємств, установ, організацій всі необхідні документи необхідні для призначення пенсії.

Отже у випадку виявлення певних недоліків у документах необхідних для призначення пенсії, відповідач наділений відповідними повноваженнями щодо витребування необхідних документів, за встановленою формою, разом з тим, наданим правом не скористався.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив покликання відповідача на те, що подані довідки про заробітну плату ОСОБА_1 не відповідають вимогам, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17 січня 2017 року.

Жодних інших доказів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не представив.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має необхідний 20 річний стаж для переведення її на пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" та на час звернення була державним службовцем, а тому відмова у переведенні її на цей вид є неправомірною, а належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача провести їй розрахунок та виплату пенсії державного службовця з 29 січня 2019 року часу звернення до пенсійного органу з заявою, згідно з положеннями ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року у справі № 500/1803/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.