Справа № 340/1526/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1526/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 р. (суддя Хилько Л.І.) в справі № 340/1526/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі ГУ ДФС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.01.2019 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 117816,15 грн., в тому числі за основним платежем 94252,92 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 23563,23 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в загальному розмірі 9818,01 грн., в тому числі за основним платежем 7854,41 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1963,60 грн., винесені на підставі акту перевірки від 04.12.2018 р. № 103/11-28-13-03/.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує про неврахування судом першої інстанції, що банком їй анульовано кредитну заборгованість по основному боргу по споживчому кредиту у доларах США, а не у гривні в розмірі 523627,38 грн.; жодних додаткових угод щодо зміни валюти платежу з банком нею не укладалось, відсотки, штрафи, пені не анульовані. Із посиланням на пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України вважає, що до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню, тобто при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті в еквіваленті сумі прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту) не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Відповідно, вважає, що оскільки прощення заборгованості відбулось не у національній валюті України, а у доларах США, тому оподаткуванню підлягала суми прощеного боргу у доларах США в перерахунку на гривню станом на 1 січня 2014 року. Позивач не заперечує, що отримала дохід у вигляді суми прощення основного боргу, яка становить не 523627,38 грн., а 154566,72 грн. (19377,76 доларів США у розрахунку по відношенню до національної валюти станом на 01.01.2014 р.).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволення апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 30.11.2018 року по 03.12.2018 року посадовими особами ГУ ДФС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, за результатами якої складено акт від 04 грудня 2018 року № 103/11-28-13-03/, в якому контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем пп. 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пп. «д» пп.164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статті 179, п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 94252,92 грн. та зобов`язання по військовому збору за 2017 рік на загальну суму 7854,41 грн.

На підставі висновків вказаного акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення: № від 24.01.2019 року, яким позивачеві нараховано грошове зобов`язання на загальну суму 117 816,15 грн. (із них за основним платежем - 94 252,92 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 563,23 грн.); № від 24.01.2019 року, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 9818,01 грн. (із них 7854,41 грн. за основним платежем, 1963,60 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Підставою збільшення позивачу грошового зобов`язання є висновок контролюючого органу про те, що позивачем не задекларовано в річній декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік дохід у вигляді анульованої заборгованості за кредитним договором в сумі 523 627,38 грн. та, відповідно, не сплачено до бюджету податкове зобов`язання з зазначеного доходу в сумі 94252,92 грн. та, як наслідок, також не сплачено 1,5% військового збору від суми анульованої заборгованості за кредитним договором, що призвело до донарахування грошового зобов`язання по військовому збору у сумі 7854,41 грн

Зважаючи на те, що донарахування платнику податків грошових зобов`язань здійснено контролюючим органом у зв`язку із отриманням платником податків додаткового блага як об`єкта оподаткування у розумінні пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Суд визнає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 є платником податку на доходи фізичних осіб у розумінні статті 162 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що 05.10.2007 р. ОСОБА_1 укладено з АТ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позивачу надано кредит в розмірі 31000 доларів США.

06.02.2017 р. позивач звернулась до Дніпровського центру зі стягнення боргів АТ «УкрСиббанк» із заявою про розгляд питання погашення нею заборгованості шляхом участі в акції, що спрямована на погашення довгострокової простроченої заборгованості.

Відповідно до повідомлення про анулювання боргу від 06.02.2017 р. № 73-06/17 банком повідомлено позивача, що станом на 06.02.2017 р. за позивачем обліковується кредитна заборгованість в сумі 27535,78 доларів США, що складає 745613,16 грн. по курсу НБУ станом на 06.02.2017 р. Банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 в частині суми основного боргу (кредиту) 19337,76 доларів США, що складає 523627,38 грн. по курсу НБУ станом на 06.02.2017 р., а також про анулювання заборгованості за цим же договором у вигляді суми відсотків 198,02 долара США, що складає 5361,98 грн. по курсу НБУ станом на 06.02.2017 р.

04.12.2018 р. ГУ ДФС проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості, за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., результати якої оформлено актом № 103/11-28-13-03/ від 04.12.2018 р. та встановлено порушення позивачем пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, ст. 179 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік до контролюючого органу; абз. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на загальну суму 94252,92 грн.; п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податкове зобов`язання з військового збору за 2017 рік на загальну суму 7854,41 грн.

На підставі приведеного акту перевірки ГУ ДФС прийняті 24.01.2019 р. податкові повідомлення-рішення: № про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 117816,15 грн., в тому числі за основним платежем 94252,92 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 23563,23 грн.; № про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з військового збору в загальному розмірі 9818,01 грн., в тому числі за основним платежем 7854,41 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1963,60 грн.

Рішенням ДФС від 02.04.2019 р. № Ч/99-99-11-05-01-25 скарга платника податків залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення без змін.

Підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору є висновок контролюючого органу про не декларування позивачем в річній декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік доходу у вигляді анульованої заборгованості за кредитним договором в сумі 523627,38 грн. та, відповідно, не сплату до бюджету податкового зобов`язання з цього доходу в сумі 94252,92 грн. та військового збору від суми анульованої заборгованості за кредитним договором, що призвело до донарахування грошового зобов`язання по військовому збору у сумі 7854,41 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Як встановлено п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За приписами абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 цього кодексу додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Платник податку відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49 Податкового кодексу зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до пункту 179.7статті 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

Пунктом 49.1 статті 49 цього кодексу визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу.

В розглядуваному випадку банком виконаний обов`язок з повідомлення боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному Податковим кодексом України, та про необхідність сплати податку з такого доходу.

Позивачем як платником податку не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до контролюючому органу та суми прощеного (анульованого) банком боргу як додаткового блага не включено до річного оподатковуваного доходу.

Ця обставина не спростовується позивачем.

За приписами пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Пунктом 16№ підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Тобто, поряд з обов`язком нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з отриманням додаткового блага, позивач повинен був нарахувати та сплатити військовий збір.

Спірним в цьому випадку є розмір загального річного доходу, визначеного контролюючим органом, з якого нараховано зобов`язання з податку на доходи та військового збору.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Таким чином, оскільки кредит, який отримав позивач в іноземній валюті у 2007 році у розмірі 31000 доларів США станом на 1 січня 2014 року не погашений, визначення суми додаткового блага повинно здійснюватись з урахуванням пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

При цьому суд визнає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, який підтримав позицію контролюючого органу, що приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не можуть застосовуватись, оскільки зміни валюти не відбулось.

Зважаючи на те, що прощення заборгованості відбулось не у національній валюті України, а у доларах США, при визначенні об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором мав враховуватися курс гривні до долара США станом на 1 січня 2014 року.

Відповідно, об`єкт оподаткування визначено контролюючим органом неправильно.

Контролюючим органом в порушення вимог, передбачених частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено правомірності свого рішення.

Приведені обставини не враховано судом першої інстанції, що потягло за собою неправильне вирішення справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

На користь позивача мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 р. в справі № 340/1526/19 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 р. в справі № 340/1526/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Ухвалити в справі № 340/1526/19 нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області 24.01.2019 р., про збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 117816,15 грн., в тому числі за основним платежем 94252,92 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 23563,23 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області 24.01.2019 р., про збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з військового збору в загальному розмірі 9818,01 грн., в тому числі за основним платежем 7854,41 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1963,60 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3190 (три тисячі сто дев`яносто) грн. 85 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23.12.2019 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 23.12.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко