Справа № 826/6471/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23 грудня 2019 року місто Київ№826/6471/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., здійснюючи розгляд в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративної справи

за позовомОСОБА_1
до треті особиМіністерства юстиції України Державний реєстратор прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у місті Києві Шейк-Сейкін Олексій Анатолійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи - Державний реєстратор прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у місті Києві Шейк-Сейкін Олексій Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05.04.2018 №1039/5, поновити запис про право власності позивача на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.11.2017 ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства та є чинним. На підставі вказаного договору купівлі-продажу за позивачем було зареєстровано право власності на вказану квартиру. Разом з тим, наказом Міністерства юстиції України від 05.04.2018 №1039/5 державна реєстрація права власності була скасована. Позивач вважає вказаний наказ Міністерства юстиції України від 05.04.2018 №1039/5 протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Позивачем наголошено на тому, що скарга, за результатами розгляду якої видано оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 05.04.2018 №1039/5, подано адвокатом Токовенком О.В., який представляє інтереси власника квартири ОСОБА_2 та повноваження Токовенка О.В. встановлені договором про надання правової допомоги від 16.12.2016 №41/Т. Разом з тим, позивач вказує на те, що договір про надання правової допомоги від 16.12.2016 №41/Т є фіктивним і звернення зі скаргою до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації і лобіювання питання про скасування реєстрації права власності позивача на придбану квартиру є спробою шахрайським шляхом заволодіти належною ОСОБА_1 квартирою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.02.2019 (суддя Шрамко Ю.Т.) закрито провадження в адміністративній справі №826/6471/18.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.02.2019 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Матеріали адміністративної справи №826/6471/18 передано на розгляд судді Літвіновій А.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 прийнято до розгляду адміністративну справу №826/6471/18 та доведено до відома сторін, що адміністративна справа №826/6471/18 буде розглядатись суддею Літвіновою А.В. в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Здійснюючи розгляд адміністративної справи №826/6471/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи - Державний реєстратор прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у місті Києві Шейк-Сейкін Олексій Анатолійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем зазначено, що на підставі вказаного договору купівлі-продажу за позивачем було зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.11.2017 №38362410 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем.

Наказом Міністерства юстиції України про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2018 №1039/5 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.11.2017 №38203930, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у місті Києві Шейк-Сейкін Олексій Анатолійович; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.11.2017 №38362410, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем.

Таким чином, з матеріалів даної адміністративної справи вбачається, що спірні правовідносини пов`язані з реєстрацією майнових прав, що випливають із договірних відносин.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, цей спір не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів фізичної особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Зазначена правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена, зокрема, у постановах від 21.11.2018 у справі №813/1362/16, від 28.11.2018 у справі №825/642/18, від 29.01.2019 у справі №803/1589/17 та від 29.05.2019 у справі №826/9341/17.

Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою, другою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Предметна підсудність, юрисдикція цивільних прав передбачена у частині першій статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, позицію Великої палати Верховного суду з даного питання, суд дійшов висновку, що спір за позовом ОСОБА_1 з приводу визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 05.04.2018 №1039/5, поновлення запису про право власності позивача на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не є публічно-правовим, оскільки, спірні правовідносини пов`язані із реєстрацією майнових прав, що випливають із договірних відносин, та враховуючи зазначене не належить до юрисдикції адміністративних судів. Даний спір належить до підвідомчості судів цивільної юрисдикції з урахуванням правил територіальної підсудності.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, зважаючи на предметну юрисдикцію та характер спірних правовідносин в адміністративній справі №826/6471/18, та враховуючи позицію Верховного Суду станом на час винесення даної ухвали, суд приходить до висновку щодо закриття провадження у справі №826/6471/18.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Також, на виконання вимоги, зазначеної у частині першій статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, є необхідним роз`яснити позивачу, що розгляд позовної заяви останнього має здійснюватися у порядку цивільного судочинства, із врахуванням правил територіальної підсудності відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 238, 242, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №826/6471/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи - Державний реєстратор прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у місті Києві Шейк-Сейкін Олексій Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович.

Наголосити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею, в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.