Справа № 200/14189/19-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 р. Справа№200/14189/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, зокрема, що з 26.10.2019 року перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком, яка йому призначена за його заявою від 04.11.2019 року без урахуванням певних періодів, але з наданням трьох місяців для подання додаткових документів щодо таких періодів.

У встановлений відповідачем строк надав додаткові документи уточнюючі довідки, між тим вони не були прийняті, оскільки видані підприємством, що розташовано на непідконтрольній українській владі території.

Вважаючи свої пенсійні права порушеними, позивач просив:

- визнати незаконним дії Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині невключення до страхового стажу періодів роботи з 12.06.1981 року по 18.05.1984 року (2 роки 11 місяців та 6 днів) на «Укрміжколгосбуд» Республіканський трест «Нерудпром» Волноваського комбінату нерудних будівельних матеріалів, водієм 2 класу; з 28.08.1986 року по 20.02.1989 року (2 роки 05 місяців та 22 дні) на «Укрміжколгосбуд» Республіканський трест «Нерудпром» Волноваського комбінату нерудних будівельних матеріалів, водієм 2 класу та водієм 1 класу; з 21.02.1989 року по 03.09.1993 року (4 роки 6 місяців та 12 днів) на Орендному колективному підприємстві «Волноваський гранкар`єр», водієм 1 класу;

- зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути його заяву ОСОБА_1 від 04.11.2019 року із зарахуванням до страхового стажу вказаних періодів роботи з часу призначення пенсії за віком, тобто з 26.10.2019 року.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що при призначенні пенсії позивачу вирішено не зараховувати без додаткових документів до страхового стажу періоди роботи: з 12.06.1981 року по 18.05.1984 року; з 28.08.1986 року по 20.02.1989 року; з 21.02.1989 року по 03.09.1993 року. Також встановлено трьохмісячний строк - до 03.02.2020 року для надання додаткових документів. Подані позивачем архівні довідки архівного сектору Адміністрації міста Докучаєвська Донецької народної республіки, а саме довідки про заробітну плату від 15.11.2019 року № 14-15/264 та від 15.11.2019 року № 14-15/265, довідка про стаж від 15.11.2019 року № 14-15/266 не були прийняті, оскільки вони видані підприємством, що розташовано на непідконтрольній українській владі території. Вважав, що діяв правомірно і не порушив пенсійні права позивача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що з 26.10.2019 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком (яка йому призначена за його заявою від 04.11.2019 року).

При вирішенні питання про прийняття заяви та призначення пенсії розпорядженням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області без дати та номера встановлено, що:

- в трудовій книжні від 30.01.1980 року БТ НОМЕР_1 3143966 в запису №7 з 12.06.1981 року по 18.05.1984 року відсутній номер наказу при прийомі на роботу на Волноваський комбінат нерудних будівельних матеріалів, а також завірено нечітким відтиском печатки запис №12-14 щодо періоду роботи з 28.08.1986 року по 20.02.1989 року;

- запис про період роботи в ОКП «Волноваський гранкар`єр» з 21.02.1989 року по 03.09.1993 року завірено печаткою, яка не відповідає назві підприємства при прийомі на роботу.

У зв`язку з наведеним вказаним розпорядженням вирішено не зараховувати без додаткових документів до страхового стажу періоди роботи: з 12.06.1981 року по 18.05.1984 року; з 28.08.1986 року по 20.02.1989 року; з 21.02.1989 року по 03.09.1993 року.

Також вказаним розпорядженням встановлено трьохмісячний строк - до 03.02.2020 року для надання додаткових документів.

У встановлений відповідачем строк позивач подав до відповідача архівні довідки архівного сектору Адміністрації міста Докучаєвська Донецької народної республіки: довідки про заробітну плату від 15.11.2019 року № 14-15/264 та від 15.11.2019 року № 14-15/265, довідку про стаж від 15.11.2019 року № 14-15/266.

Листом від 12.12.2019 року № 29671/02/25 в прийнятті таких довідок відмовлено, оскільки вони видані підприємством, що розташовано на непідконтрольній українській владі території.

Фактично подані позивачем довідки органом Пенсійного фонду прийняті, враховані та проаналізовані не були.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ч. 1 ст. 5 цього Закону).

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (ч. 2 ст. 5 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч. 4 ст. 45 вказаного Закону, яка визначає строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 вказаного Закону документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Аналогічні положення містяться в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Пунктом 1.7 розд І Порядку визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Розділ ІІ вказаного Порядку містить перелік документів, необхідних, зокрема для призначення, перерахунку пенсії, одним з яких є довідка про заробітну плату.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка визначає загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій, середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Органом Пенсійного фонду України не прийняті подані позивачем довідки про стаж та заробітну плату з посиланням на те, що вони видані підприємством, що розташовано на непідконтрольній українській владі території.

Суд вважає такі посилання відповідача неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

З огляду на наведене орган Пенсійного фонду України неправомірно відмовився розглядати подані позивачем довідки про стаж та про заробітну плату за періоди роботи, що відображені в його трудовій книжці.

Вчиняючи такі дії орган Пенсійного фонду України порушив наведені положення законодавства та пенсійні праві позивача, у зв`язку з чим з метою повного та ефективного захисту порушені права позивача підлягають відновленню шляхом визнання протиправними таких дій суб`єкта владних повноважень (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом з тим суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу спірні періоди роботи і провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням вказаних довідок, оскільки відповідачем виконані не всі умови для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

А саме, як вже зазначалося, подані позивачем довідки органом Пенсійного фонду прийняті не були.

Через те, що відповідач відмовився приймати та враховувати подані позивачем довідки про стаж та про заробітну плату, фактично вказані довідки залишилися не дослідженими та не аналізувалися на предмет того, як зміниться розмір пенсії позивача з урахуванням вказаних довідок (перегляду розміру пенсії з дати призначення): чи вона збільшиться, чи навпаки, це призведе до зменшення розміру пенсії, що є недопустимим.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органа Пенсійного фонду України.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід застосувати положення п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України і решту позовних вимог задовольнити наступним чином: зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти подані позивачем архівні довідки про стаж та про заробітну плату, вирішити питання щодо зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи та переглянути розмір його пенсії з урахуванням вказаних довідок з дати призначення пенсії, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому органу Пенсійного фонду України також слід врахувати положення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи права на належну пенсію.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька обл., м.Мирноград, вул.Центральна, 13, ) про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії щодо неприйняття поданих ОСОБА_1 архівних довідок від 15.11.2019 року № 14-15/264, від 15.11.2019 року № 14-15/265 та від 15.11.2019 року № 14-15/266.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області прийняти подані ОСОБА_1 архівні довідки від 15.11.2019 року № 14-15/264, від 15.11.2019 року № 14-15/265 та від 15.11.2019 року № 14-15/266, вирішити питання щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 12.06.1981 року по 18.05.1984 року, з 28.08.1986 року по 20.02.1989 року, з 21.02.1989 року по 03.09.1993 року та переглянути розмір його пенсії з урахуванням вказаних довідок з дати призначення пенсії, тобто з 26.10.2019 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька обл., м.Мирноград, вул.Центральна, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 24 грудня 2019 року.

Суддя Т.В. Логойда