Справа № 1.380.2019.003855
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12752/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

за участі представника відповідача: Кондрин І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року (рішення ухвалене о 10:07 год. у м. Львові судом у складі головуючого судді Гулкевич І.З., повний текст рішення складено 01.11.2019р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання призначити пенсію,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не врахування при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії державного службовця, стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії державного службовця за період з 21 січня 1982 по 01 травня 2016 року тривалістю 34 роки 3 місяці 9 днів; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії державного службовця період з 21 січня 1982 по 01 травня 2016 року тривалістю 34 роки 3 місяці 9 днів; 3) встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 05.06.2019 року звернулася з заявою до Стрийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". За результатами розгляду її заяви, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Стрийського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) листом від 19.06.2019 № 40/Т-39/6/07.05-06 відмовило у переведенні пенсії, посилаючись на те, що позивач не має 20 років стажу роботи на посадах, прирівняних до державної служби у період до 04.07.2001 року. Позивач вважала відмову управління пенсійного фонду протиправною та такою, що порушує її права і законні інтереси. Зазначила, що відповідно до положень пункту 10 та 12 розділу ХІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII державні службовці зберігають право на призначення пенсії відповідно до законодавства чинного на час виникнення такого права.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії державного службовця за період з 21 січня 1982 по 01 травня 2016 року тривалістю 34 роки 3 місяці 9 днів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 05.06.2019 року пенсію на підставі Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, зарахувавши до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії державного службовця період з 21 січня 1982 по 01 травня 2016 року тривалістю 34 роки 3 місяці 9 днів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у виді судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Вважає оскаржуване рішення незаконним та необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

05.06.2019 року позивач звернулася з заявою до Стрийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

19.06.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Стрийського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) відмовило позивачу у переведенні її на пенсію державного службовця мотивуючи тим, що стаж роботи позивача на посадах віднесених до категорій посад державних службовців становить менше 20 років. Оскільки позивачем не набуто 20 років стажу роботи на посадах, прирівняних до державної служби у період до 04.07.2001 року, тобто по дату набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 04.07.2001 року №2493-ІІІ, відсутні правові підстави для призначення їй пенсії державного службовця. Загальний стаж роботи становить 43 роки 05 місяців станом на 28.02.2019.

Також судом встановлено, що позивач повторно 14.09.2019 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії державного службовця з 20.09.2019 р відповідно до довідки про складові заробітної плати №3.16, виданої виконавчим комітетом Стрийської міської ради від 13.09.2019.

09.10.2019 відповідачем відмовлено у переведені ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", з аналогічних підстав наданих у відповіді від 19.06.2019.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З набранням 01 травня 2016 року чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) відповідно до п.2 Прикінцевих та Перехідних положень зазначеного Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до п.12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право, зокрема: чоловіки, які досягли віку 62 роки, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII. Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII та Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 03 липня 2018 року у справі № 265/3709/17 та від 18 грудня 2018 року у справі №466/6987/17.

Відповідно до пункту 8 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідні категорії посад державної служби, робота на яких зараховується до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до умов Закону № 3723-ХІІ визначені статтею 25 цього Закону. Цією ж статтею передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, яким було визначено посади і органи, час роботи на яких зараховується до стажу державної служби (Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 229 (229-2016-п) від 25.03.2016).

Абзацом 13 пункту 2 Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно п .4 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Посади, які обіймала позивач за час роботи в органах місцевого самоврядування, відносяться до посад, визначених ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 , видно, що позивач з 21.01.1982 по 14.04.1983 працювала на посаді інспектора по розгляду скарг і заяв громадян Виконавчого комітету Стрийської міської ради народних депутатів; з 14.04.1983 по 02.06.1992 працювала на посаді старшого інспектора по розгляду скарг і заяв громадян Виконавчого комітету Стрийської міської ради народних депутатів; з 02.06.1992 по 01.08.1994 працювала на посаді старшого інспектора по розгляду скарг і заяв громадян держадміністрації, Стрийської районної і м. Стрий державної адміністрації; з 01.08.1994 по 02.01.1997 працювала на посаді старшого інспектора по роботі зі зверненнями громадян міськвинкому, Виконавчий комітет Стрийської міської ради народних депутатів Львівської області; з 02.01.1997 по 01.10.1997 працювала на посаді старшого спеціаліста з правових питань міськвинкому, Виконавчого комітету Стрийської міської ради народних депутатів Львівської області; з 01.10.1997 по 01.12.2000 працювала на посаді головного спеціаліста з правових питань міськвиконкому, Виконавчого комітету Стрийської міської ради народних депутатів Львівської області; з 01.12.2000 по теперішній час працює працює на посаді завідувача відділу з правових питань міськвиконкому, Виконавчого комітету Стрийської міської ради народних депутатів Львівської області.

Також в трудовій книжці містяться відомості про прийняття позивачем 30 травня 1994 року присяги державного службовця та 01 серпня 2001 року - присяги посадової особи місцевого самоврядування. 27 листопада 2002 року присвоєно 9 ранг (V категорії) посадової особи місцевого самоврядування.

Отже, доводи скаржника про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувався до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, лише до 04.07.2001 р. є безпідставними.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача на різних посадах органів місцевого самоврядування з з 21.01.1982 по 01.05.2016 тривалістю 34 роки з місяці 9 днів підлягають зарахуванню до стажу державної служби, що свідчить про те, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом № 889-VIII становить більше 20 років, що дає їй право на призначення пенсії на підставі Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII з 05.06.2019 року. (дата первинного звернення про призначення пенсії).

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.003855 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 26.12.2019р.