Справа № 199/9517/18(2-а/199/175/18)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 199/9517/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року (суддя Подорець О.Б.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського батальйону № 3 роти № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Борисенка Романа Олеговича

третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАВ № 757546 від 27.11.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позивачем не спростовано належними доказами факт встановленого правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Поліцейським батальйону № 3 роти № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Борисенком Романом Олеговичем 27 листопада 2018 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 757546, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, порушення вимог знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушено п. 8.4 (в) ПДР України.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував, про що на місці зупинки транспортного засобу було надано пояснення інспектору патрульної поліції. Зазначає, що 27.11.2018 у м. Дніпро дійсно проїхав під знак «Рух вантажних автомобілів заборонено» з метою відвантаження товару в «КОМФІ».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до підпункту «в» пункту 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.3 Правил дорожнього руху забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

В свою чергу, пунктом 3.43 розділу 33 ПДР визначено, зокрема, що не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 27.11.2018 о 02:31 год. на вул. Січеславська набережна, 101 у м. Дніпрі водій вантажного транспортного засобу VOLVO FH 12, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Проїзд вантажного транспорту заборонено», чим порушив п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху та ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з поясненнями позивача, останній на місці зупинки оспорював факт вчинення ним правопорушення, адже був вимушений проїхати в зоні знаку заборони з метою відвантаження товару.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, зазначив, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, отже відсутні і підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова серії ЕАВ № 757546 від 27.11.2018 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушенню закриттю. Вказав, що позивачем надано товарно-транспортну накладну від 27.11.2018, з якої вбачається, що він в момент проїзду на знак 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено», обслуговував ТОВ Комфі Трейд, розташованого по вул. Січеславська Набережна, 31А.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять будь-якого доказу, що позивач мав можливість проїхати до місця обслуговування ТОВ Комфі Трейд поза межами знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено», що свідчить про недоведеність з боку відповідача вчинення ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху.

Апелянтом також не надано належних доказів у спростування висновків суду першої, не надано схему вулиці із зазначенням місця встановлення знаку 3.3 та шляхів, які надають можливість проїзду вантажного автомобіля до магазину «Комфі», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 31а.

Доводи апелянта, що судом неправомірно надано перевагу поясненням позивача, суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими, адже за приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Також не є слушними доводи апелянта щодо не встановлення судом першої інстанції обставин у справі, а саме: щодо напрямку руху автомобіля, місця зупинки, організацію дорожнього руху на відповідній ділянці дороги, правові підстави встановлення дорожніх знаків, адже за приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, що докази суду надають учасники справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Таким чином, саме на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, закон покладає обов`язок подати докази, які можуть спростувати протиправність оскаржуваного рішення, що не було здійснено останнім.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року в адміністративній справі № 199/9517/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 24 грудня 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова