Справа № 682/345/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2019 року

Київ

справа №682/345/16-а

адміністративне провадження №К/9901/43011/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Славутської міської ради Хмельницької області про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №682/345/16-а за позовом ОСОБА_1 до Славутської міської ради Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправними та скасувати пп. 1.4 пункту 1 рішення Славутської міської ради Хмельницької області № 15.1-42/2014 від 29.05.2014 про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 та п. 2 рішення Славутської міської ради Хмельницької області від 27.02.2015 № 28.5-50/2015 про внесення змін до пп. 1.4 пункту 1 рішення Славутської міської ради Хмельницької області № 15.1-42/2014 від 25.05.2014 "Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою" ОСОБА_1 .

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, позов задоволено.

Не погодившись з судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року касаційну скаргу Славутської міської ради Хмельницької області задоволено. Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

06 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла заява Славутської міської ради Хмельницької області про щодо ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат. У заяві відповідач зазначає, що судом касаційної інстанції при ухваленні постанови відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не було вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема, в частині понесених відповідачем витрат щодо сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

За приписами частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

В заяві про ухвалення додаткової постанови відповідач просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат, які складаються із судового збору сплаченого ним за подання апеляційної скарги в сумі 606,32 грн та за подання касаційної скарги в сумі 1600 грн.

Розподіл судових витрат, передбачений ст. 139 КАС України, якою передбачено таке:

1. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" , якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету.

2. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

3. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

4. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

5. У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

6. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

7. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

8. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

9. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

10. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

11. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Отже, ст. 139 КАС України не передбачено стягнення в порядку розподілу судових витрат сплаченого суб`єктом владних повноважень судового збору у справі.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови про стягнення на користь відповідача, сплаченої ним суми судового збору.

Керуючись статтями 139, 252, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Славутської міської ради Хмельницької області щодо розподілу судових витрат у цій справі - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. Ю. Бучик

Судді: Л. Л. Мороз

А. І. Рибачук