Справа № 243/6231/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2019 року

Київ

справа №243/6231/17

адміністративне провадження №К/9901/44118/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шарапи В.М.,

суддів - Желєзного І.В., Чиркіна С.М.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 3 серпня 2017 року у складі судді Кузнецова В.Р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Чебанова О.О. (головуючий), суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив:

1.1 зобов`язати відповідача поновити йому нарахування та виплату пенсії за віком, починаючи з червня 2017 року.

2. Слов`янський міськрайонний суд Донецької області постановою від 3 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2017 року, позов задовольнив.

2.1 Визнав протиправною бездіяльність Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 , з 1 червня 2017 року.

2.2 Визнав неправомірним та скасував рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області «Про припинення нарахування та виплати пенсії за особовим рахунком №827123» від 6 квітня 2017 року.

2.3 Зобов`язав Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та виплатити заборгованість за період, починаючи з 1 червня 2017 року, на рахунок ОСОБА_1 , відкритий позивачем у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

4. Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулося з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

4.1 На обґрунтування касаційної скарги скаржник, зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №365 затверджено "Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньор переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування". Пунктом 14 цього порядку визначено, що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення та орган що здійснює соціальни виплати, на підставі рішення комісії припиняє соціальні виплати з місяця, що настає за тим, у якому прийняте відповідне рішення, а у випадках передбачених підпунктом 4 пункту 12 цьього Порядку - з дня скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Ураховуючи, що довідка скасована, скаржник вважає, що відсутні підстави для виплати пенсії позивачу.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги

5. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

6. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, посилався на безпідставність посилання відповідача, як на підставу для припинення виплати пенсії, наявність рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, оскільки зазначеної підстави для припинення виплати пенсії діючим Законом не передбачено.

7. Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

8. Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Колегія суддів зазначає, що спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи.

10. Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

11. Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

12. Принципи, засади та механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

13. Частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

14. Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

15. Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

16. Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону №1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

17. Відповідно до частини першої статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009) 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

18. Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

19. Встановивши те, що виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом №1058-IV, суди попередніх інстанцій обґрунтовано вказали на протиправність таких дій відповідача та зобов`язали його поновити виплату пенсії позивачу з 1 червня 2017 року та виплатити виниклу заборгованість.

20. Доводи касаційної скарги відповідача з посиланням як на підставу припинення пенсійних виплат на Порядок №365, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки Закон №1058-IV має вищу юридичну силу.

21. До того ж, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

22. Тому, припиняючи виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

23. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії Верховний Суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

24. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

25. Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

26. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 1 червня 2017 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом №1058-IV, а з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

27. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постановах від 13 березня 2018 року (справа №235/4162/17), 20 березня 2018 року (справа №234/2389/17), а також у рішенні від 3 травня 2018 року у зразковій справі №805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18).

28. З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем вимог статті 19 Конституції України та частини першої статті 49 Закону №1058-IV, оскільки з червня 2017 року позивачу припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав.

29. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

30. З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

31. Керуючись статтями 345, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

32. Касаційну скаргу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.

33. Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 3 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2017 року залишити без змін.

34. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: І.В. Желєзний

С.М. Чиркін