Справа № 520/6403/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 р. Справа № 520/6403/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., місце складання м. Харків, повний текст складено 04.09.19 року по справі № 520/6403/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають в обмеженні ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення та обмеженні пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з грошового забезпечення в розмірі 16863,12 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром з 02.12.2017 року та виплатити ОСОБА_1 суму перерахованої пенсії за період з 02.12.2017 року однією сумою з компенсацією за несвоєчасну виплату пенсії, згідно Постанови Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати";

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перерахунок пенсії проведено з порушення норм діючого законодавства у сфері пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі № 520/6403/19 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає в обмежені виплати пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 02.12.2017 року

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії з компенсацію за несвоєчасну виплату, згідно постанови Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" за період з 02.12.2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, з 02.12.2017 позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та йому призначено виплату пенсії за вислугу років відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пенсія призначена у розмірі 62 % грошового забезпечення (вислуга 24 роки)

На підставі довідки Харківського обласного військового комісаріату від 25.06.2018 року № 58 проведено перерахунок пенсії позивача з 02.12.2017 з грошового забезпечення у розмірі 16863.12 грн., внаслідок чого основний розмір пенсії після перерахунку склав 10455.13 грн. (62 % грошового забезпечення), надбавки до пенсії 284.87 грн.

З 01.01.2018 на підставі постанов КМУ від 21.02.2018 № 103, від 30.08.2017 № 704, довідки Харківського обласного військового комісаріату № ФХ 124809 від 26.03.2018 позивачу перераховано пенсію з грошового забезпечення у розмірі 13789.50 грн., за результатами якого основний розмір пенсії склав 8549.49 грн.

Внаслідок зменшення основного розміру пенсії по відношенню до перерахунку проведеного з 02.12.2017 року позивачеві встановлено доплату до попереднього розміру пенсії в сумі 1905.65 грн., внаслідок чого підсумок розмір пенсії з 01.01.2018 складає 11584.14 грн.

З 01.05.2018 пенсія позивачеві перерахована внаслідок встановлення третьої групи інвалідності.

В подальшому на підставі особистої заяви позивача з 22.03.2019 його переведено на інший вид пенсії - на пенсію по інвалідності 2 групи, яку призначено у розмірі 80 % від грошового забезпечення 13789.50 грн. (довідка ФХ 124809 від 26.03.2018), основний розмір пенсії з 22.03.2019 склав 11031.60 грн. , підсумок пенсії включаючи надбавки 151486.60 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 14970.00грн.

З 01.07.2019 підсумок пенсії позивача з надбавками складає 15247.10 грн.

перерахунок пенсії з 01.01.2018 року проведений на підставі довідки Харківського обласного військового комісаріату від 26.03.2018 № ФХ 124809, якою визначено розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії у розмірі 13789.50 грн.

Долученим до матеріалів справи перерахунком пенсії позивача від 01.01.2018 року встановлено, що внаслідок зменшення основного розміру пенсії внаслідок перерахунку проведеного на підставі постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 позивачеві нарахована доплата до попереднього розміру пенсії - 1905.65 грн. (10455.13 грн. пенсія при перерахунку з 02.12.2017 без урахування надбавок 8549.49 пенсія по перерахунку відповідно до постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 без урахування надбавок).

Таки чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про визнання протиправними дій управління, які полягають в обмеженні розміру грошового забезпечення та зобов`язання перерахувати та виплачувати пенсію з грошового забезпечення в розмірі 16863.12 грн.

Крім того, у відповідності до висновків викладених в постановах Верховного Суду від 3 жовтня у справі № 127/4267/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині в частині визнання протиправними дій відповідача щодо обмеженні пенсії максимальним розміром та зобов`язання виплатити пенсію з 02.12.2017 року без обмеження її максимальним розміром з урахуванням проведених раніше виплат, а також про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити суму компенсації втрати частини грошових доходів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині виплатити ОСОБА_1 суму перерахованої пенсії за період з 02.12.2017 року однією сумою, суд першої інстанції виходив з того, що спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Матеріалами справи встановлено, що порушення прав позивача відбулося внаслідок невиплати пенсії відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"

Таким чином, допустимим та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області виплатити суму недоотриманої пенсії з компенсацію за несвоєчасну виплату, згідно постанови Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" за період з 02.12.2017 року.

Колегія суддів зазначає, що рішенням суду першої інстанції належним чином, у повному обсязі захищено та відновлено порушене право позивача у спірних правовідносинах з боку Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області.

При цьому, спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання виплатити суму недоотриманої пенсії з компенсацію за несвоєчасну виплату буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

З системного аналізу положень ч. 1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України в кореспонденції з приписами ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, вбачається, що суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення, адже метою судового захисту є спонукання владного суб`єкта до належного виконання адміністративних функцій у повному обсязі, що (у даному конкретному випадку) полягає у проведенні розрахунку за усією належною до одержання сумою пенсії.

Таким чином, колегія не вбачає правових підстав для встановлення способу і порядку виконання судового рішення по адміністративній справі № 520/6403/19 за позовом ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права неправильним.

При цьому, колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі № 520/6403/19 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 по справі № 520/6403/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова