Справа № 360/5264/19
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5264/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 16 грудня 2019 року надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі позивач, УПФУ в м. Лисичанську Луганській області) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі відповідач, УДВС ГТУЮ у Луганській області) про скасування постанови про накладення штрафу від 12.09.2019 ВП № 59694622.

В обґрунтування зазначено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі державний виконавець) винесено постанову від 12 вересня 2019 року ВП № 59694622 про накладення на УПФУ в м. Лисичанську Луганської області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позивач зазначає, що постанову про накладення штрафу від 12 вересня 2019 року ВП № 59694622 мотивовано тим, що Управлінням не виконано рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року в частині зобов`язання поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з виплатою усієї заборгованості по пенсії, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 лютого 2019 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі № 360/1078/19 зобов`язано УПФУ в м. Лисичанську Луганській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з виплатою усієї заборгованості по пенсії, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 лютого 2019 року. Державним виконавцем 02 серпня 2019 року ВП № 59694622 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про зобов`язання УПФУ в м. Лисичанську Луганській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з виплатою усієї заборгованості по пенсії, шо виникла за період її несплати, починаючи з 01 лютого 2019 року. Управлінням повідомлено державного виконавця про фактичне добровільне виконання рішення суду щодо поновлення щомісячного нарахування пенсії ОСОБА_1 , яка нарахована та виплачена на основну відомість травня 2019 року у розмірі 2029,56 грн. Пенсія за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року у сумі 11129,76 грн нарахована на додаткову відомість липня 2019 року на виконання судового рішення у справі № 360/1078/19.

Не враховуючи отриману інформацію про виконання рішення суду, державним виконавцем 12.09.2019 винесено постанову про накладення штрафу за невиконання без поважних причин боржником рішення суду, в обґрунтування якої зазначено, що боржником рішення суду не виконано в повному обсязі.

З посиланням на положення статей 26, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» позивач зазначає, що державним виконавцем під час прийняття рішення має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, а також об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Оскільки УПФУ в м. Лисичанську Луганській області не є розпорядником бюджетних коштів, виконання судового рішення можливо тільки за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі.

Також державним виконавцем не враховано чинність пункту 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», яким передбачено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Отже, на думку позивача, накладення штрафу є протиправним, оскільки суперечить нормам чинного законодавства та дійсним обставинам справи.

Ухвалою від 17 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з цим позовом (арк. спр. 1-2).

Від відповідача 23 грудня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 48-52), в якому відповідач заперечує проти задоволення вимог з таких підстав.

До ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області 01 серпня 2019 року надійшли виконавчі листи № 360/1078/19, видані 10 липня 2019 року Луганським окружним адміністративним судом, на підставі яких 02 серпня 2019 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 59694622 та № 59694403.

На адресу ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла відповідь УПФУ в м. Лисичанську Луганській області, з якої встановлено, що рішення суду боржником не виконано.

Державним виконавцем 12 вересня 2019 року відповідно до статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн.

Відповідач вважає, що відсутність коштів в УПФУ в м. Лисичанську Луганській області не доводить поважність причин невиконання судового рішення. Боржником не було вжито всіх можливих та необхідних заходів для виконання судового рішення в повному обсязі.

Всі дії відповідача, вчинені у виконавчому провадженні № 59694622, є правомірними та відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 44, 47).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 45, 46), у відзиві на позовну заяву зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності (арк. спр. 52).

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експертів.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись викладеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

За заявою про відкриття виконавчого провадження (арк. спр. 54) з примусового виконання виконавчого листа № 360/1078/19, виданого Луганським окружним адміністративним судом 10 липня 2019 року про зобов`язання УПФУ в м. Лисичанську Луганській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з виплатою усієї заборгованості по пенсії, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 лютого 2019 року (арк. спр. 55), державним виконавцем винесено постанову від 02 серпня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59694622 (арк. спр. 10зв., 59).

Листом від 14 серпня 2019 року № 7498/03-33 УПФУ в м. Лисичанську Луганській області повідомило державного виконавця, що місячний розмір пенсії у сумі 2029,56 грн виплачено стягувачу у травні 2019 року. Поточна доплата у сумі 11129,76 грн за період з 01.11.2018 по 30.04.2019 нарахована на додаткову відомість липня 2019 року. УПФУ в м. Лисичанську Луганській області не є розпорядником коштів. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (арк. спр. 11, 61).

До листа додано витяги з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, згідно з яким 19.04.2019 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.11.2018, а також індексацію заробітку з 01.03.2019 (арк. спр. 62-63, 64), а також протокол за період з 01.11.2018 по 30.04.2019, згідно з яким ОСОБА_1 за вказаний період нараховано пенсію у загальній сумі 11129,76 грн (арк. спр. 65).

У зв`язку з невиконанням рішення суду, державним виконавцем відповідно до статті 18 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) направлено до УПФУ в м. Лисичанську Луганській області вимогу від 29 серпня 2019 року № 5985, яку отримано боржником 25 вересня 2019 року за вх. № 2134/01-29 (арк. спр. 19, 66).

У зв`язку з невиконанням рішення суду державним виконавцем винесено постанову від 12 вересня 2019 року про накладення штрафу на УПФУ в м. Лисичанську Луганській області у розмірі 5100,00 грн, яку отримано боржником 18 вересня 2019 року за вх. № 2096/61-29 (арк. спр. 20, 67).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Судом з вищеописаних письмових доказів встановлено, що УПФУ в м. Лисичанську Луганській області рішення суду у встановлений державним виконавцем строк повністю не виконано, а саме не виплачено заборгованість з пенсії за віком, що утворилася перед ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 по 30.04.2019 у сумі 11129,76 грн.

Відповідно, судом відхиляються як безпідставні твердження УПФУ в м. Лисичанську Луганській області, що на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ним рішення суду вже виконано, оскільки без фактичної виплати стягувачу нарахованої пенсії за період з 01.11.2018 по 30.04.2019 у сумі 11129,76 грн, доказів здійснення якої не надано ані державному виконавцю, ані суду, рішення суду в цій частині не може вважатися виконаним, а порушене право стягувача на щомісячне отримання пенсії у визначеному законом розмірі - відновленим.

Як зазначає УПФУ в м. Лисичанську Луганській області, часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність окремого порядку для виплати виниклої заборгованості, визначеного Кабінетом Міністрів України, та відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486 (далі - Положення), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Суд переконаний, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71834551).

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з твердженнями УПФУ в м. Лисичанську Луганській області, що відсутність коштів на виплату заборгованості за судовим рішенням, тобто відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин.

Таким чином суд дійшов висновку, що у державного виконавця буди відсутні підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання рішення без поважних причин.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Тому, незважаючи на те, що позивачем заявлено позовну вимогу тільки про скасування постанови про накладення штрафу, суд, керуючись положеннями пункту 2 частини другої статті 245 КАС України, вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача, визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 12 вересня 2019 року ВП № 59694622 про накладення штрафу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 11 грудня 2019 року № 248 (арк. спр. 3).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю, лише з корегуванням способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 1921,00 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГТУЮ у Луганській області, структурним підрозділом якого є відповідач.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (місцезнаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Сосюри, будинок 347, код за ) до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Єгорова, будинок 22, код за ЄДРПОУ відсутній) про скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 12 вересня 2019 року ВП № 59694622 про накладення на Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Єгорова, будинок 22, код за ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Пляшкова