Справа № 440/4165/19
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4165/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 (далі за текстом-позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі за текстом-відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу №8326-СГ від 17.10.2019 та зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 4.48 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області за межами населеного пункту.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність спірного наказу відповідача, прийняття якого перешкоджає в реалізації позивачем свого права на отримання у власність земельної ділянки, оскільки це рішення не містить жодних мотивів на підтвердження наявності достатніх підстав для відмови у наданні дозволу на розробку землевпорядної документації.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 відкрито провадження у цій справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників /а.с.2-3/.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 32-35/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не є суб`єктом правовідносин, пов`язаних з реалізацією права на земельну частку (пай). Також, акцентував увагу, що повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою є дискреційними.

06.12.2019 судом одержано відповідь на відзив, у якій позивач наполягала на задоволенні позовних вимог з огляду на невмотивованість спірного наказу /а.с. 43-61/. Звертала увагу на те, що розпорядником обраної позивачем земельної ділянки є Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області .

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 23.05.2019 по справі №543/438/19, що набрало законної сили 25.06.2019, задоволено позов ОСОБА_1 до Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області про встановлення факту членства у колекстивному сільськогосподарському підприємстві та про визнання права на земельну частку (пай), встановлено факт членства у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Правда» на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю, визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку ( пай ) розміром 4, 48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості ), як члена Колективного сільськогосподарського підприємства «Правда», розташоване на території Чутівської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області /а.с.22-23/.

Позивач звернулася до Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області із заявою про надання пропозицій на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області та про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області за межами населеного пункту.

Рішенням п`ятдесят п`ятої сесії сьомого скликання Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області №2 від 05.08.2019 сільська рада вирішила пропонувати Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області, як розпоряднику земель державної власності с/г призначення, надати гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4,48 в умовних кадастрових одиницях для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності, розташованої на території Чутівської сільської ради село Новий Іржавець, Оржицького району, Полтавської області /а.с.21/.

14.09.2019 позивач звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність площею 4,48 умовних кадастрових гектари із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва державної власності, розташованої за межами населеного пункту села Новий Іржавець Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області. До заяви додала копії паспорта заявника, ідентифікаційного коду, рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 23.05.2019 по справі №543/438/19, рішення п`ятдесят п`ятої сесії сьомого скликання Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області №2 від 05.08.2019, викопіювання бажаної земельної ділянки/а.с.36-39/.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №8326-СГ від 17.10.2019 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки у власність земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Чутівсьої сілської ради Оржицького району Полтавської області, орієнтований розмір земельної ділянки 4,48 умовних кадастрових гектарів, із цільовим призначенням-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з таких підстав, а саме у зв`язку з невідповідністю вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів /а.с.42/.

Не погодившись із зазначеним наказом суб`єкта владних повноважень, позивач оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини четвертої цієї статті, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частинами шостою, сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За змістом пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність наказу відповідача від 17.10.2019 про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки у власність.

А відтак, виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд враховує, що частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: надати дозвіл або відмову в наданні такого дозволу.

Так само, дана норма визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Однак, як встановлено судом зі змісту спірного наказу, відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, обмежився цитуванням норми частини сьомої статті 118 ЗК України без наведення конкретних причин та умов, за яких він дійшов висновку про наявність підстав для відмови.

Інших обґрунтувань з посиланням на належні та допустимі докази спірний наказ не містить.

Водночас суд зауважує, що невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

З огляду на те, що відповідачем не надано заявнику обґрунтованих пояснень та не наведено будь-яких конкретних доводів щодо того, що обрана ним земельна ділянка через її місце розташування порушує вимоги законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що прийняте відповідачем рішення не містить вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Суд враховує висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладений у постанові від 05.11.2019 по справі № 812/1646/17, згідно з яким обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За викладених обставин, відмова відповідача, оформлена наказом від 17.10.2019, не ґрунтується на вимогах статті 118 Земельного кодексу України.

Відсутність належного мотивування підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою так само свідчить про невідповідність спірного наказу вимогам частини другої статті 2 КАС України.

Вказані у відзиві на позовну заяву доводи відповідача про те, що відповідач не є суб`єктом спірних правовідносин щодо реалізації на земельну частку (пай) не були покладені в основу оскаржуваного у цій справі рішення та не були підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність, а тому в силу абзацу 2 частини 2 статті 77 КАС України не приймаються судом до уваги.

Однак, спірний наказ не містить посилань на такі конкретні обставини.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач належним чином не мотивував наказ про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість спірного наказу, а тому його належить визнати протиправним та скасувати.

Крім того, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з того, що завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

З урахуванням наведеного, суд визнає належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

З приводу посилань представника позивача на висновки Верховного Суду в частині наявності підстав для зобов`язання органу місцевого самоврядування прийняти конкретне рішення про надання позивачу дозволу на розробку землевпорядної документації, суд зауважує, що зазначення відповідачем загального посилання на норму закону як на підставу для відмови у наданні ОСОБА_1 відповідного дозволу свідчить про не здійснення селищною радою належного розгляду заяви позивача, а тому підстави для задоволення позову в цій частині наразі відсутні.

Відтак, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини третьої цієї статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що зарахований до спеціального фонду державного бюджету /а.с. 4/.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

А відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправний наказ відповідача про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у розмірі сплаченого судового збору повністю.

Керуючись статтями 2, 3, 72-77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 257-262, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 Новий АДРЕСА_2 , Оржицький АДРЕСА_3 область АДРЕСА_4 37741, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна,23, м. Полтава, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №8326-СГ від 17.10.2019, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки у власність земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Чутівсьої сільської ради Оржицького району Полтавської області за межами населеного пункту, площею 4,48 умовних кадастрових гектарів, із цільовим призначенням-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна,23, м. Полтава, ) повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 . Новий Іржавець, Оржицький район АДРЕСА_4 Полтавська область АДРЕСА_4 37741, РНОКПП НОМЕР_1 ) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 4.48 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області за межами населеного пункту, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 Новий Іржавець, Оржицький АДРЕСА_3 область АДРЕСА_4 37741, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 Новий Іржавець, Оржицький АДРЕСА_3 37741, РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Бойко