Справа № 359/10161/18
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/53/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом громадянина Азербайджану ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, третя особа: Бориспільський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року громадянин Азербайджану ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що маючи цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження, а також у зв`язку з різким погіршенням безпечності перебування та ситуації загальнопоширеного насильства і порушення прав людини в Азербайджані прибув до України. 09 грудня 2018 року ОСОБА_2 затриманий співробітниками УБЗТПЛ ГУ НП в Київській області та доставлений до Бориспільського РВ УДМС у Київській області та відносно нього був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, а саме порушення правил перебування в Україні. В подальшому заступником начальника Бориспільського РВ УДМС України в Київській області Шевченком Ф.В. була винесена постанова серії ПН МКО №087314 про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень. Вказану постанову громадянин Азербайджану ОСОБА_2 вважає незаконною. Оскільки, положення ч.1 ст.203 КУпАП не поширюються на випадки, коли іноземці чи особи без громадянства прибули до України з наміром отримати притулок чи бути визнаними біженцями. Після затримання позивач надав співробітникам міграційної служби заяву та анкету, які були ним підготовлені 06 грудня 2018 року для подальшого звернення до УДМС України у Київській області. Позивач також вказав на те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема будь-які права йому не роз`яснювались, зауваження щодо відсутності перекладача залишились без уваги, у постанові не зазначено конкретної норми нормативно-правових актів, які порушені позивачем. Крім цього, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було враховано, що позивач перебував в Україні з наміром отримати притулок чи бути визнаним біженцем. За вказаних обставин, громадянина Азербайджану ОСОБА_2 просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКО №087134, винесену заступником начальника Бориспільського РВ УДМС України в Київській області Шевченка Ф.В., відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП.

У судовому засіданні представник позивача Красник С.М. адміністративний позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися. Відзив та пояснення щодо позовної заяви не надали. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч.2 ст.175 та ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09 грудня 2018 року громадянин Азербайджану ОСОБА_2 доставлений до Бориспільського РВ УДМС України в Київській області з метою з`ясування причин правопорушення та обставин, що йому сприяли (а.с.4-5).

09 грудня 2018 року головним спеціалістом Бориспільського РВ УДМС України в Київській області Шевчук М.А. відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 09 грудня 2018 року о 22 годині 30 хвилин на території ДП МА «Бориспіль» був виявлений громадянин Азербайджану ОСОБА_2 , який не виїхав та ухиляється від виїзду з території України після закінчення встановленого терміну перебування (а.с.7-8).

В подальшому, заступник начальника Бориспільського РВ УДМС України в Київській області Шевченко Ф.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, серії ПН МКО №087134, якою наклав на громадянина Азербайджану ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП (а.с.10).

На підставі ч.1 ст.222-2 КУпАП Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З копії закордонного паспорта, виданого на ім`я громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , встановлено, що останній прибув на територію України 30 березня 2018 року (а.с.61-66).

Зі змісту письмових зауважень адвоката Красника С.М., наданих до протоколу про адміністративне затримання, вбачається, що ОСОБА_2 є шукачем притулку в Україні (а.с.6).

Встановлено, що 09 квітня 2019 року за зверненням ОСОБА_1 до Управління ДМС України йому було надано довідку про звернення за захистом в Україні №010142, яка є чинною до 16 серпня 2019 року (а.с.72-73).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

За змістом п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

У відповідності до вимог ч.1 ст.5 цього Закону особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

За змістом ч.4 ст.5 зазначеного вище Закону особа не несе відповідальності за незаконне перетинання державного кордону України, якщо вона без зволікань звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така особа не несе відповідальності за порушення правил перебування в Україні, якщо вона перебуває на території України протягом часу, необхідного для подання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Зважаючи на це, період перебування громадянина Азербайджану ОСОБА_1 на території України починається з 30 березня 2018 року . Вказана обставина свідчить, що у визначений законом 5-денний строк після перетинання державного кордону позивач не звернувся до Державної міграційної служби з заявою про отримання статусу біженця.

Крім цього, суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача стосовно того, що вказаний тривалий період з часу прибуття на територію України та до часу отримання довідки про звернення за захистом в Україні, пов`язаний виключно з процесом реорганізації територіальних органів ДМС.

Оскільки положення Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» покладають на особу, яка має намір бути визнаною біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в України, обов`язок звернутись до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців, протягом п`яти робочих днів з часу прибуття на територію України, а не протягом майже року, з часу прибуття на територію України.

З огляду на це, доводи позивача стосовно правомірності його перебування на території України зважаючи на намір отримати статус біженця є необґрунтованими.

Разом з цим, за правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цьому, відповідачем не доведено правомірність своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваної постанови відповідно до норм КУпАП.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , головний спеціаліст Бориспільського РВ УДМС України в Київській області, показала, що особисто з ОСОБА_4 вона не знайома. Дійсно, 09 грудня 2018 року нею був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП. Особисто свідок не складала даний протокол, оскільки погано себе почувала, у неї була температура, головний біль та нежить, у зв`язку з цим вона була відсутня на робочому місці та за викликом начальника о 23 годині 40 хвилин 09 грудня 2018 року з`явилась на робочому місці. Тому бланк протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 був заповнений іншим співробітником ДМС. Особисто свідок не виявляла ОСОБА_5 на території ДП МА «Бориспіль». Ознайомившись з протоколом свідок поставила на ньому свій підпис.

З доводів позивача вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було порушено норми процесуального права, а саме: позивачу не були роз`яснені його права, не було залучено до участі у розгляді справи перекладача.

В той же час ОСОБА_2 не розуміє української мови та під час судового розгляду справи приймав участь перекладач.

Так, КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

Зокрема, ст.286 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. За змістом ст.245 та ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Таким чином, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана виконати ряд дій, обов`язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення.

За змістом п.2.7Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №825 від 28 серпня 2013 року, протокол про правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою та особою, стосовно якої складається протокол про правопорушення, а також свідками, перекладачем за умови їх наявності.

Всупереч цьому, з пояснень представника позивача та показань свідка ОСОБА_3 , наданих у судовому засіданні, встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення був підписаний неуповноваженою особою.

Крім цього, відповідно до матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення були викладені українською мовою, незважаючи на те, що позивач є громадянином Азербайджану та української мови не розуміє.

У відповідності до п.2.6-2.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №825 від 28 серпня 2013 року, у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача. Протокол про правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою та особою, стосовно якої складається протокол про правопорушення, а також свідками, перекладачем за умови їх наявності.

Проте, суду не надано доказів того, що під час складання протоколу та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 присутній перекладач. Відповідна відмітка відсутня у протоколі та постанові.

Крім цього, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_6 не було роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП.

Згідно з положенням ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду доказів на спростування позовних вимог. В той час, як винесення постанови про накладення адміністративного відбулось з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тому, постанова про накладення адміністративного стягнення від 09 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню як протиправна.

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.1 ст.1, ч.3 ст.4, ст.5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ч.1 ст.203, ч.1 ст.222-2, ст.245, ст.280, ст.286 КУпАП, ч.1 ст.72, ч.1 та ч.2 ст.77,ч.4 ст.159, ч.2 ст.175, ч.1 ст.205, п.2 ч.1 ст.241, ст.246, ст.250 КАС України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ПН МКО №087134 від 09 грудня 2018 року про накладення адміністративного стягнення, відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Журавський