Справа № 200/13798/19-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 р. Справа№200/13798/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення №1574 від 23.12.2017 року про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати до страхового стажу. Рішенням суду від 18.04.2018 року по справі 805/386/18-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Селидовським об`єднаним управлінням ПФУ повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За результатами розгляду заяви позивачу, призначено пенсію за віком та нараховано заборгованість.

Відповідач призначив пенсію за віком на пільгових умовах, проте застосовує постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» до правовідносин з виплати належних позивачу сум пенсії за період з 06.12.2017 року по 21.05.2018 рік. Позивач зазначає, що вказана постанова стосується лише виконання рішень суду в частині нарахування заборгованості з пенсійних виплат. На думку позивача, застосування відповідачем постанови № 649 є протиправним, оскільки заборгованість виникла не на підставі рішення суду, а внаслідок добровільного призначення йому пенсії.

Ухвалою від 29 листопада 2019 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

18 грудня 2019 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого заперечував проти позовних вимог позивача та вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З 01.01,2004 року набрав чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003р. Відповідно до статті 5 Закону України 1058 відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регулюються виключно Законом № 1058. дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно Законом №1058 визначаються принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком, мінімальний розмір пенсії за віком, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування, організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» який регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28 листопада 2017 року №, яка була видана Селидівським міським управлінням соціального захисту населення, позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Питання щодо здійснення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам регулюється Законом України від 20.10.2014 №1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постановою КМУ від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», постановою КМУ від 08.06.2016 №365 «Деякі питання соціальних здійснення виплат внутрішньо переміщеним особам», постановою КМУ від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постановою КМУ від 22.08.218 №649 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду».

Вказаними нормативно-правовими актами передбачені підстави для припинення фінансування з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування органів державної влади на тимчасово неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, переміщення осіб з району проведення антитерористичної операції, взяття їх на облік та проведення всіх соціальних виплат на контрольованій території виключно за фактичним місцем проживання (перебування).

Відповідач також зазначає, щодо виплати заборгованості з 06.12.2017 року по 21.05.2018 року, без застосування постанови КМУ від 22 серпня 2018 року №649, неможливо, одже наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отримані її пенсії, яка призначена у зв`язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація, надання заяви про поновлення виплати пенсії, відкриття поточного рахунку у Ощадбанку тощо.

Станом на теперішній час Кабінетом Міністрів України не прийнято порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Та вважають, що Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не було порушено прав, свобод та інтересів позивача, оскільки управління діяло в межах встановлених Конституцією та законодавством України.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

28 листопада 2017 року позивач взятий на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою проживання: АДРЕСА_3 , про що свідчить довідка № від 28.11.2017 року.

15 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення №1574 від 23.12.2017 року про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи на підприємстві Шахтоуправління Донбас з 01.06.2014 по 31.07.2014 та з 01.08.2014 по 05.12.2017, зобов`язання зарахувати до пільгового страхового стажу період навчання за професіями електрослюсар підземний, машиніст електровозу підземний з 01.09.1992 по 03.04.1996 в ПТУ №112, зобов`язання зарахувати до пільгового страхового стажу період строкової служби з 19.11.1996 по 07.05.1998, зобов`язання зарахувати до пільгового страхового стажу (в умовах зайнятості повний робочий день під землею) наступні періоди роботи: на підприємстві шахтоуправління Холодна Балка в/о Макіїввугілля з 10.06.1998 по 26.03.2004; на Орендному підприємстві Шахті ім. О.Ф.Засядька з 22.08.2007 по 16.11.2007; на підприємстві ВП Шахта Холодна Балка ДП Макіїввугілля з 28.11.2007 по 11.07.2012; на підприємстві ПАТ Укрвуглебуд з 15.06.2006 по 08.08.2007, на підприємстві ПАТ Шахтоуправління Донбас з 23.07.2012 по 03.11.2014 та з 26.01.2015 по 14.09.2017; на підприємстві рудник Баренцбург Державного тресту Артиквугілля з 30.03.2004 по 25.09.2006; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву №4239 від 06.12.2017 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням суду від 18.04.2018 року по справі 805/386/18-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

На виконання рішення суду Селидовським об`єднаним управлінням ПФУ повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За результатами розгляду такої заяви позивачу, призначено пенсію за віком та нарахована заборгованість за період з 06.12.2017 року по 21.05.2018 року в порядку та строки передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач призначив пенсію за віком на пільгових умовах, проте застосовує постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» до правовідносин з виплати належних позивачу сум пенсії за період з 06.12.2017 року по 21.05.2018 рік. Позивач зазначає, що вказана постанова стосується лише виконання рішень суду в частині нарахування заборгованості з пенсійних виплат. На думку позивача, застосування відповідачем постанови № 649 є протиправним, оскільки заборгованість виникла не на підставі рішення суду, а внаслідок добровільного призначення йому пенсії.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту, з приводу правомірності невиплати такого виду страхової виплати, як пенсія.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Право на соціальний захист, а саме на отримання пенсії гарантовано Конституцією України та чинними нормативно-правовими актами України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету, реалізуючи бюджетну програму КПКВК 2506020 "Дотація Пенсійному фонду України на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсії за різними пенсійними програмами" у межах виділених асигнувань.

При цьому, Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України.

Суд зазначає про те, що 22 серпня 2018 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 649 (далі - Порядок № 649), якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідно до пункту 1 Порядок № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Зазначений Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України.

Так, пунктом 2 Порядку № 649 передбачено, що у Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких позивачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Отже, Пенсійний фонд України за окремою бюджетною програмою здійснює виплату особам відповідну суму пенсії.

При цьому, право на отримання пенсії мають лише ті особи, щодо яких наявне рішення суду, що набрало законної сили, на виконання якого особі як стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вказана постанова стосується лише виконання рішень суду в частині нарахування заборгованості з пенсійних виплат. Натомість рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/386/18-а-а від 18 квітня 2018 року лише зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, з урахуванням висновків суду, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши: - до спеціального (пільгового) страхового стажу період роботи.

На виконання рішення суду, відповідачем було призначено позивачу пенсію з грудня 2017 року, внаслідок чого і утворилась заборгованість.

Позивач в позовній заяви вказав про те, що виплата пенсії була припинена з 06 грудня 2017 року по 21 травня 2018 року, проте згідно довідки з підсистеми призначення та виплати пенсії, яка долучена до відзиву на адміністративний позов зазначено, що ОСОБА_1 не отримує пенсію з грудня 2017 року по липень 2018 року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. З огляду на викладене суд вважає за доцільним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з грудня 2017 року до липня 2018 року включно та зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу усієї суми пенсії за період з грудня 2017 року до липня 2018 року включно.

Відтак, дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд вважає протиправними дії Селидовського ОУФУ, які полягають у застосуванні Порядку № 649 до правовідносин з виплати позивачу сум пенсії за період з грудня 2018 року по липень 2018 року включно, нарахованих на підставі заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах від 06.12.2017 року №4239.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 суми пенсій за період з грудня 2017 по липень 2018 року включно в порядку та строки передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), пенсію за період з грудня 2017 по липень 2018 року включно, яка була нарахована відповідачем на підставі заяви № 4239 від 06.12.2017, в порядку та строки передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП код НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков