Справа № 520/6519/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 р. Справа № 520/6519/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача - Романченко О.М.

представника відповідача - Міронов А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (представник Романченко О.М.) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2019, суддя Горшкова О.О., майдан Свободи 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.09.19 по справі № 520/6519/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Харківській обл.), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2030 від 18.04.2019 про сплату ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті фізичними особами власниками об`єктів житлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 11442,82 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 відмовлено у задоволенні вищезазначеного адміністративного позову.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що нормами Податкового кодексу України (далі ПК України) не передбачено пропорційне нарахування збільшення суми податку на 25 000, 00 грн. власників квартир площею більше 300 кв. м. та будинків площею більше 500 кв. м.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2019 відкрито провадження по справі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 закінчено підготовку до розгляду та призначено справу у відкритому судовому засіданні.

16 грудня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Ухвалою суду апеляційної інстанції проведено заміну відповідача на правонаступника Головне управління ДПС в Харківській обл. (далі ГУ ДПС у Харківській обл.)

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які кчасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0024245- 5606-2030 від 05.03.2019 про сплату ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у розмірі 27462,76 гривень за податковий період 2018 рік.

15.03.2019 адвокат Романченко О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС у Харківській обл. із адвокатським запитом (вих. № 096/03-2019), в якому просив надати письмову інформацію про правові підстави винесення податкового повідомлення-рішення № 0-2030 від 05.03.2019 про сплату ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у розмірі 27462,76 гривень, а саме щодо об`єкту оподаткуванню.

Листом від 19.03.2019 за № 6898/ФОП/20-40-56-06-26 ГУ ДФС у Харківській обл. надано відповідь на вказаний запит адвоката, в якому зазначено, що при нарахуванні ставки податку була застосована у розмірі 0,1 відсотків від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018, а саме 3,72 грн. бзе визначення типу обєкта.

Податок було розраховано в автоматичному режимі, виходячи із загальної площі обєкта 661,5 кв.м *3,72 грн. (ставка податку)+25000 грн. (відповідно до ст. 266 п.п. 266.7.1 п. 266.7 ПК України)=27462,74 грн. за 2018 рік (а.с. 12)

26 березня 2019 року адвокат Романченко О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС у Харківській обл. із заявою про проведення звірки даних та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2030 від 05.03.2019 у порядку пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України.

Листом ГУ ДФС від 18.04.2019 № 10457/ФОП/20-40-56-06-26 адвокату Романченко О.М. було повідомлено, що на підставі наданої ним інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ГУ ДФС у Харківській обл. зроблено перерахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, з огляду на що податкове повідомлення-рішення № 0-2030 від 05.03.2019 було скасовано, а замість нього 18.04.2019 були винесені податкові повідомлення-рішення № 0-2030 у сумі 11442,82 та № 0-2030 у сумі 530,58 гривень.

26 квітня 2019 року адвокат Романченко О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до ГУ ДФС у Харківській обл. із адвокатським запитом, в якому просив:

- надати письмову інформацію про правові підстави винесення податкового повідомлення- рішення № 0-2030 від 18.04.2019 про сплату ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що піддягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 11442,82 гривень, а також надати детальний розрахунок вказаного податкового зобов`язання;

- надати письмову інформацію про правові підстави винесення податкового повідомлення- рішення № 0-2030 від 18.04.2019 про сплату ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 530,58 гривень, та детальний розрахунок вказаного податкового зобов`язання (а.с. 20).

Листом ГУ ДФС у Харківській обл. від 07.05.2019 адвокату Романченко О.М. повідомлено, що вказані податкові повідомлення-рішення були винесені ОСОБА_1 про сплату ним податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік за п`ять місяців 2018 року (податкове повідомлення-рішення № 0- 2030) та за сім місяців 2018 року (податкове повідомлення-рішення № 0-2030) щодо житлового будинку загальною площею 661,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства урегульовано ПК України.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України є об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУкраїни база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно пп. 266.5.1 п. 266.5 цієї статті ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості; ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а» - «г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Рішенням Люботинської міської ради від 24.01.2017 № 6 встановлено на 2018 ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та використовуються для обслуговування житлових та інших приміщень, що не передбачають прибутку - у розмірі 0.1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати.

Судовим розглядом встановлено, що об`єкт нежитлового приміщення, що знаходить на праві власності у позивача, площею 661,5 м2, за адресою: Харківська АДРЕСА_2 Люботин АДРЕСА_1 , 18, підлягає оподаткуванню.

Ставка податку для такого об`єкту оподаткування, визначена рішенням місцевої ради, становить 0.1 відсотка розміру мінімальної заробітньої плати за 1 кв. м. бази оподаткування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», станом на 01.01.2016 розмір мінімальної заробітної плати складав 3723,00 грн, а відтак, сума податкового зобов`язання за місяць повинна становити: 661,5 м2 х 3.72 = 2462, 76 грн.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 був 100% власником вказаного будинку 5 місяців, податковим органом правомірно здійснено розрахунок податку з об`єкту житлової нерухомості наступним чином: 2462, 76/12*5=1026,15.

Разом з тим, колегія суддів вважає протиправним нарахування податковим органом суми збільшення податку, розрахованого відповідно до п. «а» - «г» пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України, на 25 000 грн. на рік пропорційно періоду перебування у 100% власності позивача об`єкту оподаткування, оскільки приписами п. ґ) пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України не передбачено нарахування суми збільшення такого податку на 25 000 грн. пропорційно до кожного місяця.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0-2030 від 18.04.2019 в частині нарахування податкового зобов`зання в сумі 10 416,66 грн. (сума збільшення нарахованого позивачу податку на 25 000 за 5 місяців), діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З огляду на вищезазначене та враховуючи положення ст. 317 КАС України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2030 від 18.04.2019 в частині нарахування податкових зообов`язань в сумі 10416, 60 грн., як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Під час прийняття постанови суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (стаття 322 КАС України).

За змістом частин 1 та 6 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції скасовує частково рішення суду першої інстанції по даній справі та ухвалює постанову про часткове задоволення адміністративного позову, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне стягнути стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Харківській обл. на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу адміністративного позову в сумі 699,47 грн. (згідно квитанції № 0.0..1 від 01.07.2019) грн. та за подачу апеляційної скарги в сумі 1049,21 грн. (згідно квитанції № 0.0..1 від 10.10.2019).

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 М.) - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року по справі № 520/6519/19 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2030 від 18 квітня 2019 року щодо нарахування податкових зобов`язань в сумі 10416, 60 грн.

Ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2030 від 18 квітня 2019 року щодо нарахування податкових зобов`язань в сумі 10416, 60 грн.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року по справі № 520/6519/19 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви - 699 (шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 47 коп. та за подачу апеляційної скарги 1049 (тисяча сорок дев`ять) грн. 21 коп., а всього - 1748 (тисяча сімсот сорок вісім) грн. 68 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 24.12.2019