Справа № 560/2416/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2416/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

24 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Давидковецької сільської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Давидковецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовною заявою до Давидковецької сільської ради, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення 34 чергової сесії Давидковецької сільської ради 7 скликання від 27 червня 2019 року №8 про відмову ОСОБА_1 у передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки (із виду використання "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" на вид "для ведення особистого селянського господарства"), яка розташована за межами населеного пункту Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області;

- зобов`язати Давидковецьку сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки (із виду використання "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" на вид "для ведення особистого селянського господарства"), яка розташована за межами населеного пункту Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 червня 2019 року позивач звернулася до Давидковецької сільської ради із заявою про передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки (із виду використання "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" в вид використання "для ведення особистого селянського господарства"), яка розташована за межами населеного пункту Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Водночас, стверджуючи, що у її власності перебувають об`єкти нерухомого майна, які знаходяться на спірній земельній ділянці площею 2,00 га, а саме приміщення качатника №1, приміщення качатника №2, приміщення качатника №3, які розташовані за межами с.Давидківці.

Рішенням 34 чергової сесії Давидковецької сільської ради 7 скликання від 27 червня 2019 року №8 позивачу було відмовлено в передачі земельної ділянки у зв`язку із необхідністю проведення інвентаризації зазначеної земельної ділянки на території Давидковецької сільської ради.

Позивач вважає, що Давидковецька сільська рада приймаючи рішення про відмову в переданні безоплатно у власність земельної ділянки діяла безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення 34 чергової сесії Давидковецької сільської ради 7 скликання від 27 червня 2019 року №8 про відмову ОСОБА_1 у передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки (із виду використання "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" на вид "для ведення особистого селянського господарства"), яка розташована за межами населеного пункту Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Зобов`язано Давидковецьку сільську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки (із виду використання "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" на вид "для ведення особистого селянського господарства"), яка розташована за межами населеного пункту Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в строки, порядку та у спосіб, передбачений Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельним кодексом України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України, рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької міської ради.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20 червня 2019 року звернулася до Давидковецької сільської ради із клопотанням щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки (із виду використання "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" в вид використання "для ведення особистого селянського господарства"), яка розташована за межами населеного пункту Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

До заяви позивачем додано наступні документи: копію паспорта громадянина України; копію реєстраційного номера облікової картки платника податків; графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копії правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Однак, рішенням 34 чергової сесії Давидковецької сільської ради 7 скликання від 27 червня 2019 року №8 позивачу відмовлено в передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Підставою відмови відповідач вказав необхідність провести інвентаризацію зазначеної земельної ділянки на території Давидковецької сільської ради.

Позивач не погоджуючись із прийнятим рішенням та вважаючи його протиправним та таким, що порушує норми чинного законодавства, звернулася до суду з даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи в передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у зв`язку із необхідністю проведення інвентаризації зазначеної земельної ділянки на території Давидковецької сільської ради, що таке рішення не може сприйматися як належна та вмотивована відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, оскільки необхідність проведення інвентаризації земельної ділянки на території Давидковецької сільської ради не може бути підставою для відмови, у відповідності до положень статті 118 Земельного кодексу України.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, Давидковецька сільська рада подала апеляційну скаргу, в якій, просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник Давидковецької сільської ради зазначив, що жодним чином не було порушено права позивача, адже відмовляючи в передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки, Давидковецька сільська рада керувалася тим, що площа під виробничими будівлями і дворами колективного сільськогосподарського підприємства імені Шестакова склала 31 га відповідно до рішення 4 сесії Давидковецької сільської ради народних депутатів ХХІІ скликання від 29 березня 1995 року №3, а тому позивачу може бути наданий тільки дозвіл щодо технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки. А тому, з метою необхідності проведення інвентаризації зазначеної земельної ділянки, вважає, що правомірно відмовив у передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки, (із виду використання "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" в вид використання "для ведення особистого селянського господарства").

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі -КАС України), а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно положень статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до статті 14 Конституції України передбачено, що земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно статті 22 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Положеннями пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини 1 статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Згідно частин 1-3 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектарів.

Відтак, земельним законодавством передбачена можливість набувати громадянами України у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм, визначених статтею 121 ЗК України, за рахунок земель сільськогосподарського призначення.

Водночас, особливості отримання у власність земельних ділянок врегульовані статтею 118 ЗК України.

Так, відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 Земельного кодексу України).

Аналіз частини 7 статті 118 ЗК України свідчить про те, що нею визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні 34 чергової сесії Давидковецької сільської ради 7 скликання від 27 червня 2019 року №8 відсутні посилання про невідповідність місця розташування земельної ділянки, зазначеної позивачем: вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів; вимогам генерального плану населених пунктів; вимогам іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; вимогам проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Натомість, як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки відповідач у рішенні посилається на необхідність проведення інвентаризації зазначеної земельної ділянки на території Давидковецької сільської ради.

Однак, колегія суддів зазначає, що необхідність проведення інвентаризації зазначеної земельної ділянки на території Давидковецької сільської ради, не може слугувати перешкодою щодо надання відповідачем дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки у відповідності до ЗК України розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є лише першим етапом процесу оформлення земельної ділянки у власність.

Таким чином, відповідач у рішенні 34 чергової сесії Давидковецької сільської ради 7 скликання від 27 червня 2019 року №8 не довів правомірність відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови ОСОБА_1 у передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки (із виду використання "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" на вид "для ведення особистого селянського господарства"), яка розташована за межами населеного пункту Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відповідач не надав відповіді по суті заяви позивача, а тому він допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті заяви позивача та для захисту його прав і інтересів необхідно зобов`язати Давидковецьку сільську раду розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із зміною виду використання земельної ділянки (із виду використання "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" на вид "для ведення особистого селянського господарства"), яка розташована за межами населеного пункту Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в строки, порядку та у спосіб, передбачений Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельним кодексом України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України, рішення.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права та дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Давидковецької сільської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 грудня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.