Справа № 520/9284/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 р. м. ХарківСправа № 520/9284/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Бенедик А.П. , Донець Л.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2019, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В. (повний текст складено 23.09.19) по справі № 520/9284/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексованого до ходу відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядку прове дення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Укра їни від 17.07.2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати части ни грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, а саме: державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01.11.2011 по 31.12.2012 на підставі Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 у справі № 520/5100/19;

- зобов`язати відповідача відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15-денний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач повинен провести індексацію недоотриманих своєчасно пенсійних виплат на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі № 520/5100/19 та здійснити нарахування компенсаційних втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019 про призначення справи до розгляду, справа була розглянута колегією суддів в порядку письмового провадження. З врахуванням вимог ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата складання його повного тексту. Повний текст постанови суд апеляційної інстанції складає з дотриманням строків, визначених ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019, яке набрало законної сили 20.08.2019, визнано протиправною бездіяльність Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період 01.11.2011 р. по 31.12. 2012 року на підставі Постанови колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2009 року у справі №2-а-38/09/2002, тобто за 14 місяців у розмірі 40388 грн.80 коп., що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області № 4343/13-02 від 12.10.2012 року та зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області ви платити ОСОБА_1 державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період 01.11.2011 по 31.12.2012 року на підставі постанови колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2009 року у справі №2-а-38/09/2002, тобто за 14 місяців у розмірі 40388 грн.80 коп., що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області № 4343/13-02 від 12.10.2012 року.

Так, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства.

Як вбачається з копії довідки управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області № 4343/13-02 від 12.10.2012, заборгованість на підставі рішень судів складає в сумі 40 388,80 грн., виплата якої буде проведена при надходженні коштів з державного бюджету (а.с. 13).

Вважаючи, що відповідачем порушено його права та законні інтереси, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині проведення індексації належних до виплати коштів, суд першої інстанції, виходив з того, що вказана виплата є такою, що має разовий характер, а тому у відповідності до положень Закону «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-XII та Порядку прове дення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Укра їни від 17.07.2003 №1078, не підлягає індексації.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині проведення індексації належних до виплати коштів, колегія суддів враховую вимоги діючого законодавства на час спірних правовідносин та відповідну правову позицію Верховного Суду, висловлену у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказаною нормою передбачено підстави, за яких проводиться індексація, а також розмір грошового доходу, який підлягає індексації.

Згідно п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок № 1078) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку).

Відповідно до п. 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Крім того зазначається, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

На підставі аналізу зазначених норм чинного законодавства, Верховний Суд у справі №552/3407/17 дійшов правового висновку, що під «підвищенням пенсії» розуміється тільки таке збільшення суми нарахування, яке здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тобто випадки, коли пенсія була неправомірно недонарахована і в подальшому на підставі рішення суду нарахована в належному обсязі, не належать до «підвищення пенсії» в розумінні п. 5 Порядку № 1078.

Здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання рішення суду не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації у зв`язку із зростанням доходів громадян, без перегляду їх мінімального розміру, оскільки фактично збільшення доходів позивача в контексті приписів законодавства про порядок підвищення пенсійного забезпечення та індексацію доходів громадян не відбулось.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №552/3407/17 та постанові від 20.12.2019 у справі № 201/8002/16- а(2-а/201/927/2016), обов`язковість врахування якої зумовлена приписами ч. 5 ст. 242 КАС України.

У рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 Конституційний суд України вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум проводиться виключно у межах бюджетних асигнувань на вказані цілі, встановлених Кабінетом Міністрів України. Діючі на сьогоднішній час обмеження на проведення нарахування та виплату індексації мають застосовуватися управлінням у чіткій відповідності із розмірами бюджетних асигнувань, оскільки такі норми є чинними та не скасовані в установленому законодавством порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачеві індексації пенсії, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

При перевірці правильності висновків суду першої інстанції колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений ним у постанові від 19.09.2019 у справі № 522/9778/16-а.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно із статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно пункту 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статті 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №336/4675/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17 та від 03.07.2018 у справі № 521/940/17.

Колегія суддів, враховуючи вищевикладене, виходить з того, що наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Визначене статтею 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, та пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 у справі № 520/5100/19 позивачу нараховано заборгованість за період з 01.11.2011 по 31.12.2012 в розмірі 40388 грн. 80 коп.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, та положень Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 по справі №521/940/17.

Згідно з ч. 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно зі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Пунктами 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

В межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Разом з тим, ч. 1 ст. 6 КАС України, передбачено, що особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно, судове рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити дії з нарахування належних позивачу компенсаційних сум можливе лише у разі визнання протиправними його рішень, дій чи бездіяльності.

В той же час, згідно приписів ст. ст. 3, 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, п.п. 4, 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, як нарахування так і виплата суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Така особливість пов`язана з встановленим порядком обчислення сум компенсації як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках, поділений на 100. При цьому, індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. Тобто, нарахування спірних компенсаційних сум можливе лише у разі встановлення факту проведення виплати доходів з порушенням строків, а не за наявності лише одного факту присуджених до виплати сум доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, на час прийняття судом першої інстанції рішення відповідачем суми донарахованої пенсії позивача за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 у справі № 520/5100/19 не були виплачені, про що зазначається у відзиві на позов (а.с. 25). Така обставина свідчить про відсутність підстав для визнання неправомірною бездіяльність відповідача з нарахування та виплати позивачу компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.11.2001 по 31.12.2012.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам. Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 31.10.2019 у справі № 160/7699/18, обов`язковість врахування яких зумовлена приписами ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно, позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яку було донараховано на підставі судового рішення за період з 01.11.2001 по 31.12.2012 у розмірі 40388,80 грн., задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно.

В той же час, позивач не позбавлений у подальшому, у разі невиконання органом Пенсійного фонду України вимог Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати щодо нарахування та виплати компенсаційних сум у разі погашення зазначеної заборгованості з виплати пенсії у розмірі 40388,80 грн., звернутися до суду з відповідним позовом на захист свого порушеного права.

Колегія суддів також вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що питання тривалого невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 у справі № 520/5100/19 не можуть бути предметом судового розгляду у цій справі, оскільки мають вирішуватися у передбаченому ст. ст. 382, 383 КАС України порядку здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, для зміни мотивувальної частини в частині відмови у задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Щодо частини позовних вимог про зобов`язання відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15-денний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність визначених ст.382 КАС України правових підстав для встановлення судового шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 по справі № 520/9284/19 змінити в частині підстав та мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 по справі № 520/9284/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 24.12.2019.