Справа № 1.380.2019.006042
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.006042
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року

м. Львів, вул. Чоловського, 2

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

18.11.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком з часу звернення за перерахунком пенсії відповідно до пункту г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення (11.08.2019) за перерахунком пенсії відповідно до пункту г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 вважає, що оскільки є особою, яка необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, що підтверджується відповідним посвідченням, тому згідно даного закону має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідач позов не визнав, 16.12.2019 долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачка не була примусово переселена у місця спецпоселення, як член сім`ї репресованих (оскільки народилась через 8 років після звільнення матері із заслання), документів, які б це спростували до матеріалів позовної заяви та суду не представила. З огляду на викладене правові підстави для встановлення їй такої надбавки відсутні.

Ухвалою судді від 22.11.2019 року відкрито провадження у справі, призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)

Відповідно до ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тридцятиденний термін на постановлення рішення у цій справі завершився 20.12.2019. Оскільки, головуючий суддя в період з 20.12.2019 по 23.12.2019 був відсутній на роботі (перебувала у відпустці), вказану справу суд вирішує у перший робочий день 24.12.2019.

Суд на підставі позовної заяви та поданих позивачем до такої позовної заяви письмових доказів, відзиву на позовну заяву, встановив таке.

ОСОБА_1 , згідно з відомостями свідоцтва про народження, народилася 07.007.1962 в м. с. Мяунджа, Сусманського району, Магаданської області

Позивачка має право на пільги, передбачені рішенням Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» згідно з посвідченням № 70/21-17 від 12.03.2013.

Згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 виданим 18.07.2019 позивачка перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до довідки прокуратури Львівської області про реабілітацію за № 13/4224-90, повідомлено, що ОСОБА_2 мати позивачки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Ляховичі, Куравненського р-ну, засуджена 10.08.1945 ВТ військ НКВД за ст.54-І а, 54 ІІ КК УРСР на 10 років позбавлення волі, та на підставі ст. 1 Закону України від 17.04.1991 «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» - реабілітована, з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Оскільки відповідач не виплачує позивачці, як реабілітованій громадянці відповідно до ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», підвищення у розмірі 25% мінімальної пенсій за віком, покликаючись на п. 4 постанови Кабінету міністрів України від 16.07.2008 № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, що прямо суперечить Закону України Про пенсійне забезпечення, а саме п. г ст. 77, позивачка звернулась із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» № 962-ХІІ від 17.04.1991 установлено правовий статус жертв політичних репресій і визначено основи їх соціального захисту.

Згідно з пунктом 7 Постанови Верховної Ради України № 3812-XII «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (далі - Постанова) від 24.12.1993, направлення у заслання, вислання та спеціальні поселення в адміністративному порядку (стаття 3) - це застосування репресій на підставі рішень місцевих органів влади, адміністративних органів, посадових осіб чи громадських організацій з політичних мотивів до сімей осіб, репресованих за обвинуваченням у контрреволюційних злочинах; до осіб, визнаних соціально небезпечними у політичному відношенні, противниками колективізації; до обвинувачених у зв`язках з так званими ворогами народу, у приналежності до політичних партій тощо. Отже, особи, які були незаконно вислані чи заслані і згодом реабілітовані, поновлюються в усіх громадянських правах.

Згідно зі ст. 3 Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні реабілітовано всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.

Відповідно до абз. 1 та 2 ст. 7 цього ж Закону органи прокуратури у взаємодії з органами державної безпеки проводять перевірки та складають відповідні висновки щодо всіх кримінальних справ, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, рішення по яких не були скасовані до моменту його прийняття.

Відповідно до підп. 4 п. 2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації та підвищень відповідно надаються такі документи: документи про визнання заявника реабілітованим або членом його сім`ї, якого було примусово переселено (для підвищення пенсії згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Пунктом 6 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, що набув чинності з 01.01.2004, передбачено, що до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися в день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Суд зважає на долучену позивачкою довідку про реабілітацію її матері, однак вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 не була примусово переселеною, оскільки згідно з довідкою прокуратури Львівської області №13/4224-90 мати позивачки ОСОБА_2 була заарештована 20.08.1945, а позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто через вісім років після звільнення її матері із заслання, а тому не могла бути переселена, оскільки ще не народилась. Відтак, права на нарахування та виплату підвищення до пенсії, як реабілітованому громадянину, відповідно до пункту «г» статті 77 Закону № 1788-XII позивачка немає.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не була примусово переселена у місця спецпоселення, як член сім`ї репресованих (оскільки народилася через 8 років після звільнення її матері із заслання), документи, які посвідчують статус позивача як примусово переселеного члена сім`ї реабілітованих жертв політичних репресій в матеріалах справи відсутні, підстав для встановлення до пенсії позивача підвищення як реабілітованому немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи вказані обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що станом на момент звернення із цим позовом до суду позивачка не підтвердила наявності у неї права на призначення підвищенні до пенсії як реабілітованій громадянці у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до п. г ст. 77 Закону України Про пенсійне забезпечення, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому вказаний позов задоволенню не підлягає.

З врахуванням викладеного, позовні вимоги є необґрунтованими, а позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України позивачу якому у задоволенні позову відмовлено не передбачено відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2019 року.

Суддя Грень Н.М.