Справа № 260/124/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12574/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Воротнюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року (рішення ухвалене о 15:49 год. у м. Ужгороді судом у складі головуючого судді Луцович М.М., повний текст рішення складено 17.09.2019р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати Акт форми НВ-2 від 09.07.2018 року б/н про проведення розслідування нещасного випадку, що стався із солдатом ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати визнати відповідача, що обставини, за яких стався нещасний випадок 28.06.2018 року з військовослужбовцем ОСОБА_1 був пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби; 3) зобов`язати комісію, яка розслідувала нещасний випадок, що стався 28.06.2018 року з військовослужбовцем ОСОБА_1 , скласти акт за формою НВ-3 зазначивши, що причиною настання нещасного випадку сталося внаслідок особистої необережності військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 28.06.2018 року приблизно о 9:30-10:00 год. після закінчення чергування по ІНФОРМАЦІЯ_3 повертався додому та на підході до свого дворогосподарства підвернув ногу і впав, внаслідок чого отримав пошкодження лівого колінного суглобу з ушкодженням задньої роговини меніски. Позивач самотужки пройшов приблизно 200 м. до свого будинку, однак після обіду зрозумівши, що нога сильно болить, жінка з сином доставили позивача до лікарні, де йому зробили знімок і наклали шину. Позивач зазначає, що він зателефонував на мобільний телефон черговому Міжгірського РВК ОСОБА_2 та ТВО військового комісара ОСОБА_3 та повідомив про отриману травму, після чого самотужки дістався до Мукачівського військового госпіталю, де проходив лікування. Позивач наголошує, що в порушення норм Інструкції «Про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних силах України» відповідачем було створено комісію по проведенню розслідування нещасного випадку аж 02.07.2018 року наказом №22 та членів комісії було тільки двоє. Згідно Акту про проведення розслідування нещасного випадку від 09.07.2018 року зазначено, що причиною нещасного випадку стала особиста необережність військовослужбовця в побутових умовах. Однак, позивач наголошував, що згідно вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на шляху прямування на службу або зі служби, а тому травма отримана ним під час прямування зі служби є такою, що пов`язана з виконанням службових обов`язків. Просив позов задоволити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Акт форми НВ-2 від 09.07.2018 р. про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з солдатом ОСОБА_1 , затвердженого Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 . Зобов`язано Міжгірський районний військовий комісаріат повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з солдатом ОСОБА_1 28.06.2019 року у відповідності до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить військову службу на посаді оператора ЄРДР відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 26.06.2018 р. №121-НР позивач 27.06.2018 року перебував у добовому наряді (а.с. 13).

Також встановлено, що 28.06.2018 року, після добового наряду, по дорозі додому позивач підвернув ногу та впав, внаслідок чого отримав пошкодження лівого колінного суглобу з ушкодженням задньої роговини меніски.

Згідно листа Районної лікарні Міжгірської районної державної адміністрації від 10.07.2018 р. №443/02-14 видно, що позивач звертався в хірургічно-травматологічне відділення Міжгірської РЛ 28.06.2018 року, о якій годині не опубліковано (а.с. 36).

Відповідно до копії Медичної картки стаціонарного хворого, позивач 29.06.2018 року (дата поступлення) звернувся до Мукачівського військового госпіталю, де лікувався до 06.07.2018 року (дата виписки) (а.с. 40).

Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по адміністративно-господарській діяльності) від 02.07.2018 р. № 22, з метою з`ясування причин та обставин, які призвели до отримання позивачем травми 28.06.2018 р., було призначено службове розслідування (а.с. 31).

Відповідно до наказу від 02.07.2018 р. №22 зазначено: заступнику військового комісара з територіальної оборони майору ОСОБА_3 організувати проведення службового розслідування обставин отримання травми позивачем.

Згідно Акту проведення службового розслідування нещасного випадку від 09.07.2018 року, комісією у складі голови комісії: заступника військового комісара з територіальної оборони майора ОСОБА_3 та члена комісії: головного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів ЗСУ ОСОБА_5 було проведено у період з « 02» по « 23» липня 2018 року розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 28.06.2018 р. (встановити реальний час не представилось можливим), за висновками якої зазначено, що нещасний випадок стався внаслідок особистої необережності військовослужбовця позивача у позаслужбовий час.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розслідування нещасних випадків з військовослужбовцями регулюється Інструкцією «Про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України віл 06.02.2001 р. № 36 (далі Інструкція №36).

Згідно п. 1 Розділу І Інструкції №36, така визначає порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України (в тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України військовослужбовцями), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби та аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції №36 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених пунктом 3 частини третьої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Так, згідно вказаної вище норми Закону, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно п. 1 Розділу ІІ Інструкції розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Інструкції про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІ Інструкції військовий лікувальний заклад, у який доставлений або звернувся потерпілий військовослужбовець, повинен протягом доби з використанням засобів зв`язку та на паперовому носії надати екстрене повідомлення про звернення потерпілого від нещасного випадку згідно з додатком 1 до цієї Інструкції (далі - екстрене повідомлення) з посиланням на нещасний випадок:

Згідно п. 5 Розділу ІІ Інструкції командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний: протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо); забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.

Аналізуючи наведену вище норму Інструкцій видно, що розслідування нещасного випадку здійснюється комісією чисельністю не менш як три особи, зокрема голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо).

Колегія суддів зазначає, що вказана норма є імперативною та не передбачає жодних виключень щодо можливості проведення розслідування нещасного випадку комісією чисельністю менше ніж три особи, незалежно від настання будь-яких інших об`єктивних обставин.

Як видно із Акту розслідування від 09.07.2018 року службове розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем було проведено в складі двох осіб, а саме: голови комісії - заступника військового комісара з територіальної оборони майора ОСОБА_3 та члена комісії - головного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів ЗСУ ОСОБА_5 . Акт розслідування нещасного випадку від 09.07.2018 року підписала комісія у складі двох осіб, зокрема голова комісії - ОСОБА_3 та член комісії - ОСОБА_5 .

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що розслудвання нещасного випадку було проведено не у спосіб передбачений Інструкцією №36.

Отже, доводи апелянта в цій частині суд до уваги не бере.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.8 розділу ІІ Інструкції №36 комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти діб з моменту її утворення.

Відтак, обов`язок із проведення розслідування нещасного випадку покладено на комісію з розслідування нещасного випадку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Колегія суддів також вважає за необхідне зауважити, що відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів позивач, слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міжгірський районний військовий комісаріат повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 28.06.2018 року з дотриманням вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі №260/124/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 26.12.2019р.