Справа № 140/1675/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10789/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Плахтій Н. Б. у м. Луцьку о 16:09 год) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із адміністративним позовом до Ковельської міської ради, в якому просили визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 11 квітня 2019 року № 134 «Про відмову в наданні дозволу на переведення квартири з житлового фонду в нежитловий».

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ними було надано Виконавчому комітету Ковельської міської ради всі необхідні документи для прийняття рішення про надання дозволу на переведення належної їм на праві приватної власності квартири з житлового фонду в нежитловий для влаштування торгово-офісного приміщення, однак відповідачем безпідставно відмовлено у його наданні.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року замінено первісного відповідача - Ковельську міську раду Волинської області на належного - Виконавчий комітет Ковельської міської ради.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовують тим, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що заява власника суміжної квартири ОСОБА_3 про незгоду із їхнім наміром про переведення квартири з житлового фонду в нежитловий є безпідставною та невмотивованою, а колективна заява від 27 березня 2019 року № КО-657 є подана громадянами, які не є власниками суміжних квартир, відтак, такі заяви не можуть слугувати підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник позивачів підтримала вимоги поданої позивачами апеляційної скарги та просила її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 квітня 2018 року №120974488, № 120974652.

Вказана квартира розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з чотирьох кімнат житловою площею 46,60 кв.м., загальна площа квартири 62,30 кв.м., що підтверджується технічним паспортом, виданим Комунальним підприємством «Волиське обласне бюро технічної інвентаризації» від 12 березня 2019 року.

Позивачі звернулися до Ковельської міської ради із заявою про надання дозволу на переведення із житлового в нежитловий фонд житлового приміщення, а саме, вищевказаної квартири з подальшою реконструкцією під торгово-офісне приміщення та здійснення в ньому підприємницької діяльності.

Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради №134 від 11 квітня 2019 року позивачам відмовлено у наданні дозволу в переведенні квартири АДРЕСА_1 з житлового фонду в нежитловий.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не отримано письмової згоди власників усіх суміжних житлових приміщень, які знаходяться (проживають) в житловому будинку по АДРЕСА_4 .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та восьмої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, зокрема, ним є право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 320 цього Кодексу власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 319 Цивільного кодексу України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною першою статті 8 Житлового кодексу УРСР встановлено, що переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу, а саме за рішенням виконавчого комітету обласної і міської ради народних депутатів.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що використання об`єкта власності обмежується мотивами незавдання шкоди правам, свободам та гідності інших громадян, інтересам суспільства. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Так, на виконання повноважень у сфері управління об`єктами житлово-комунального господарства рішенням Ковельської міської ради від 26 квітня 2012 року №22/10 затверджено Порядок переведення житлових приміщень у нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери і нежитлових приміщень у житлові в місті Ковелі (далі - Порядок №22/10).

Відповідно до пункту 1.11 Порядку №22/10 переведення приміщень та спорудження будь-яких прибудов до приміщень (квартир, будинків), що розміщуються у житлових будинках, дозволяється за наявності письмової згоди на це балансоутримувача та власників прилеглих квартир житлового будинку (прилеглими вважаються приміщення, які мають спільні стіни або знаходяться безпосередньо над чи під приміщеннями, які переводяться або до яких здійснюється прибудова).

Згідно з пунктом 2.4 вказаного Порядку виконком на підставі поданих матеріалів приймає рішення про надання дозволу або відмову в наданні дозволу на переведення житлових приміщень із житлового фонду в нежитловий із зазначенням функціонального призначення, в яке планується перевести приміщення.

Таким чином, Порядком № 22/10 передбачено, що передумовою отримання дозволу на переведення житлових приміщень, що розміщуються у багатоквартирному будинку, у нежитлові є наявність письмової згоди, зокрема, власників (наймачів) суміжних квартир чи приміщень.

Як підтверджується матеріалами справи, позивачі з метою отримання дозволу на переведення належної їм на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 з житлового фонду в нежитловий для влаштування торгово-офісного приміщення, подали до Виконавчого комітету Ковельської міської ради відповідну заяву, до якої долучили копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, план квартири, технічну характеристику квартири, лист Ремонтного житлово-комунального підприємства №1, заяви співвласників промислового магазину по вул. Незалежності, 86/50 та заяву власника квартири АДРЕСА_5 .

Також в матеріалах справи міститься заява позивача ОСОБА_2 , адресована ОСОБА_3 , як власнику квартири АДРЕСА_6 безпосередньо над квартирою , належною позивачам, в якій ОСОБА_2 просила надати дозвіл на переведення квартири АДРЕСА_1 .

Відповідь на вищевказану заяву ОСОБА_2 не отримала.

Разом з тим, ОСОБА_3 , не погоджуючись із наміром позивачів перевести квартиру із житлової в нежитлову, звернулась до Ковельського міського голови із зверненням, зареєстрованим за № Ш-600 від 20 березня 2019 року, у якому надала пояснення щодо мотивів відмови у наданні відповідної згоди.

Крім цього, 27 березня 2019 року у виконавчий комітет Ковельської міської ради надійшла колективна заява, зареєстрована за № КО-657, від громадян - жителів багатоквартирного будинку по АДРЕСА_4 , а саме, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у якій останні повідомили про свою незгоду з наміром переведення квартири АДРЕСА_1 із житлової в нежитлову.

З огляду на викладене, враховуючи неотримання позивачами письмової згоди власників усіх суміжних житлових приміщень, а саме, наявність відмови ОСОБА_3 у наданні відповідної згоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність рішення відповідача про відмову у наданні позивачам дозволу на переведення належної їм квартири з житлового фонду у нежитловий, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Апеляційний суд не бере до уваги та вважає безпідставними покликання скаржників та їх представника у судовому засіданні на протиправність оскаржуваного рішення у зв`язку з тим, що у ньому відсутнє обґрунтування відмови, оскільки з вказаного рішення, зокрема, його описової частини, чітко вбачається, що підставою відмови є незгода власників квартир у будинку, де знаходиться квартира позивачів, з переведенням її у нежитлове приміщення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у справі № 140/1675/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.