Справа № 277/1042/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 277/1042/19

Головуючий у 1-й інстанції: Прищепа Т.П.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

23 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора першого батальйону третьої роти УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2019 року (повний текст якого складено у смт. Ємільчине) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора першого батальйону третьої роти УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.09.2019 року серії ЕАК № 1531755,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора першого батальйону третьої роти УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Микитюка А.І., у якому просив скасувати постанову від 18.09.2019, серії ЕАК № 1531755 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою до нього було застосовано штраф у розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувану постанову винесено протиправно, оскільки 18.09.2019 він рухався по автодорозі М06 за великогабаритним вантажним автомобілем, якого обігнав та продовжував рух у крайній праві смузі для руху. Дорожнього знаку, який вказує на початок населеного пункту він не помітив, оскільки в той час здійснював обгін вказаного транспортного засобу. По іншій смузі для руху в попутному напрямку, керований ним автомобіль постійно обганяли інші транспортні засоби, які рухалися з більшою швидкістю. Згодом, з правої сторони від проїзної частини помітив патрульний автомобіль, працівниками якого був зупинений його транспортний засіб. Працівники поліції, перевіривши документи, повідомили про перевищення швидкості на 27 км/год. та винесли постанову про накладення адміністративного стягнення. На думку позивача, працівниками поліції під час винесення оскаржуваної постанови було порушено вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки її було винесено на місці вчинення правопорушення (просто на дорозі), а тому він не мав можливості скористатися правами передбаченими вищенаведеною статтею.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2019 року позов задоволено. Скасовано постанову серії ЕАК № 1531755 від 18 вересня 2019 року винесену інспектором першого батальйону третьої роти УПП в Житомирській області ст. л-том поліції Микитюком Андрієм Івановичем за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 255.00 грн. Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що ним в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення і надані суду відеозапис та фотографії підтверджують ту обставину, що позивач здійснив перевищення швидкості на 27 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, відповідно до постанови серії ЕАК № 1531755 від 18.09.2019, винесеної інспектором 1-го батальйону 3-ї роти у Житомирській області старшим лейтенантом поліції Микитюком А.І., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 18.09.2019 о 09:48 год. в с. Болярка, автошлях М06, 163 км, водій - ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, а саме рухався із швидкістю 77 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Вимір проводився приладом Tru Cam ТС 000780.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 18.09.2019 о 09:48 год. в с. Болярка по автошляху М06, 163 км, на автомобілі "FORD Kuga" з номерним знаком НОМЕР_1 рухався в зоні дії знаку позначеного 5.45 зі швидкістю 77 км/год. Крім того, відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

За приписами п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Положеннями ч. 3 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги відповідача щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів зважає на наступне.

Зі змісту постанови серії ЕАК № 1531755 від 18.09.2019 слідує, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача було проведено відповідачем з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI20/20TruCAM серійний номер №ТС000780, яким зафіксовано, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 77 км/год.

З оглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з цього пристрою, який наявний в матеріалах справи на носії CD-диску, слідує, що автомобіль марки "FORD Kuga" з номерним знаком НОМЕР_1 , на який наведено пристрій, рухався 18.09.2019 зі швидкістю 77 км/год при допустимій - 50 км/год.

Також в матеріалах справи міститься роздруківка фотозображення із засобу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000780 ), на якій зафіксовано систему географічних координат з кутовими величинами (географічна широта та географічна довгота), які надають беззаперечну можливість встановити місце вчинення правопорушення, а саме у населеному пункті с. Болярка.

Також на наявному у справі носії CD-диску містяться фотографії дорожніх знаків разом з кілометровими стовпчиками, з яких можливо встановити, що 163 км автошляху М06 знаходиться у населеному пункті Болярка.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на відеозаписі з приладу Tru Cam ТС 000780 чітко зафіксовано як марку автомобіля, так і його номерний знак, що вказує на необґрунтованість позиції суду першої інстанції, що відеозапис з вказаного приладу, на якому зображено автомобіль білого кольору, не містить відомостей про номерний знак, марку і модель автомобіля, місце визначення швидкості руху автомобіля.

Отже, наявність події адміністративного правопорушення, яка виявилась у перевищенні позивачем дозволеної швидкості для руху у населеному пункті на 27 км/год, як обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності, підтверджена наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в порушення ч. 1 ст. 90 КАС України судом першої інстанції не здійснено повного та об`єктивного дослідження наданих відповідачем доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, а відтак висновок, який наведений в оскаржуваному судовому рішенні про те, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 18.09.2019 року в 09:48 год. в с. Болярка по автошляху М06, 163 км, на автомобілі "FORD Kuga" з номерним знаком НОМЕР_1 рухався в зоні дії знаку позначеного 5.45 зі швидкістю 77 км/год є безпідставним.

Колегія суддів також вказує на обґрунтованість доводів апелянта про те, що ним не було допущено порушення ст. 276 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу позивача, з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції вказав на те, що відповідач незаконно розглянув справу 18.09.2019 в 09:53 год., на місці зупинки транспортного засобу, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції невірно трактується поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", оскільки словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Крім того, Рішення Конституційного Суду України № 5-РП/2015, на яке посилається суд першої інстанції, приймалось до внесення змін у ст. 258 КУпАП, яка надає можливість у передбачених законом випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 травня 2018 року у справі №759/12872/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність винесення постанови серії ЕАК № 1531755 від 18.09.2019, оскільки приймаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектор мав для цього достатні підстави, діяв у межах наданих повноважень та на підставі закону.

Відтак, суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу інспектора першого батальйону третьої роти УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича задовольнити повністю.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора першого батальйону третьої роти УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.09.2019 року серії ЕАК № 1531755 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 грудня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.