Справа № 1.380.2019.002646
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11722/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Житлово-комунального відділу селища Розділ на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року (головуючого судді Кузана Р.І., ухвалене у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження о 15 год. 32 хв. в м. Львів повний текст рішення складено 12.09.2019) у справі №1.380.2019.002646 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Житлово-комунального відділу селища Розділ про стягнення коштів за податковим боргом,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Львівській області 24.05.2019 звернулося в суд з позовом з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.05.2019 до Житлово-комунального відділу селища Розділ в якому просить стягнути до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючого такого платника та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в розмірі 838798,11 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Житлово-комунальний відділ селища Розділ подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому викладені заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача Павлюк В.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача Нестерович Б.В. проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідач - Житлово-комунальний відділ селища Розділ (скорочена назва ЖКВ селища Розділ) зареєстрований як юридична особа (), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.04.2018 №. Місцезнаходження відповідача: 81650, Львівська область, Миколаївський район, смт. Розділ, вул.Симоненка, 2, секція А.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Львівській області №3939/10/54.17-14 від 04.04.2019, у Житлово-комунального відділу селища Розділ наявні відкриті рахунки в установах банків (аркуш справи 17).

Згідно з довідкою Головного управління ДФС у Львівській області №3940/10/54.17-14 від 04.04.2019 податковий борг ЖКВ селища Розділ за період з 30.05.2016 по 30.03.2019 становить 838798,11 грн. та складається з:

Земельного податку з юридичних осіб (18010500) в сумі 9335,47 грн. ,в тому числі:

- 89,32 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 30.04.2018).

- 693,87 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 30.05.2018).

- 693,87 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 30.06.2018).

- 693,87 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 30.07.2018).

- 693,87 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 30.08.2018).

- 693,87 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 30.09.2018).

- 693,87 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 30.10.2018).

- 693,87 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 30.11.2018).

- 693,87 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 30.01.2019).

- 693,87 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю №902726196 від 20.02.2018 (дата виникнення боргу 02.03.2019).

- 1613,58 грн. пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання за податковими деклараціями з плати за землю № від 20.02.2015, № від 15.02.2016, № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 21.03.2019).

- 693,87 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з плати за землю № від 20.02.2019 (дата виникнення боргу 30.03.2019).

Податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 11857,94 грн., в тому числі:

- 252,14 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією № від 15.02.2016 (дата виникнення боргу 29.07.2016).

- 825,81 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією № від 15.02.2016 (дата виникнення боргу 29.07.2016).

- 286,82 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією № від 15.02.2016 (дата виникнення боргу 29.10.2016).

- 825,81 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією № від 15.02.2016 (дата виникнення боргу 29.10.2016).

- 13,41 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації № від 15.02.2016 (дата виникнення боргу 29.10.2016).

- 286,85 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією № від 15.02.2016 (дата виникнення боргу 29.01.2017).

- 825,82 грн. - основний, платіж, згідно з податковою декларацією № від 15.02.2016 (дата виникнення боргу 29.01.2017).

- 19,9 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації № та № від 15.02.2016 (дата виникнення боргу 29.01.2017).

- 1020,00 грн. - штрафна санкція згідно з податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» від 19.03.2019 № (яке винесено на підставі акту перевірки від 18.03.2019 № 661/13-01-54-12/31042894).

- 1395,09 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 29.10.2018).

- 4 185,26 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 29.01.2019).

- 901,03 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації № від 19.02.2018, (дата виникнення боргу 29.03.2019).

- 1020,00 грн. - штрафна санкція згідно з податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» від 19.03.2019 № (яке винесено на підставі акту перевірки від 18.03.2019 № 661/13-01-54-12/31042894), (дата виникнення боргу 29.03.2019).

Рентна плата за спеціальне використання води водних об`єктів місцевого значення (13020100) в сумі 59919,84 грн., в тому числі:

- 6302,80 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води № від 04.10.2018 (дата виникнення боргу 04.10.2018).

- 3899,66 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води № від 16.10.2018 (дата виникнення боргу 16.10.2018).

- 5,08 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води № від 08.08.2017, (дата виникнення боргу 16.10.2018).

- 1275,34 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води № від 08.08.2017, № від 09.11.2017, та ППР № від 15.08.2017 (дата виникнення боргу 25.10.2018).

- 1 161,84 грн. - штрафна санкція згідно з податковим повідомленням-рішенням форми «Ш» від 11.10.2018 № (яке винесено на підставі акту перевірки від 25.09.2018 №1251/13-01-12-63/31042894), (дата виникнення боргу 09.11.2018).

- 212,27 грн. - штрафна санкція згідно з податковим повідомленням-рішенням форми «III» від 11.10.2018 № (яке винесено на підставі акту перевірки від 25.09.2018 №1251/13-01-12-63/31042894), (дата виникнення боргу 09.11.2018).

- 22 251,21 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води № від 03.11.2018 (дата виникнення боргу 19.11.2018).

- 8 841,97 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води № від 09.11.2018 (дата виникнення боргу 19.11.2018).

- 919,79 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води № від 09.11.2017, № від 27.04.2018, № від 09.08.2018 (дата виникнення боргу 11.02.2019).

- 4 485,67 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води № від 11.02.2019 (дата виникнення боргу 21.02.2019).

- 9 903,16 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води № від 11.02.2019 (дата виникнення боргу 21.02.2019).

- 661,05 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води № від 09.08.2018, № від 09.08.2018, № від 04.10.2018 (дата виникнення боргу 28.03.2019).

Рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (13030100) - 63914,66 грн.

- 10326,48 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 08.08.2017 (дата виникнення боргу 19.08.2017).

- 827,14 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання порозрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 25.10.2016, № від 31.01.2017, (дата виникнення боргу 15.11.2017).

- 9421,06 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 09.11.2017 (дата виникнення боргу 19.11.2017).

- 9990,44 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 08.02.2018 (дата виникнення боргу 19.02.2018).

- 9847,24 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 27.04.2018 (дата виникнення боргу 20.05.2018).

- 1510,13 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 31.01.2017 (дата виникнення боргу 12.06.2018).

- 6260,76 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 09.08.2018 (дата виникнення боргу 19.08.2018).

- 1201,12 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 31.01.2017, та № від 27.04.2017 (дата виникнення боргу 27.09.2018).

- 10408,66 грн. - основний платіж, відповідно до розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 09.11.2018 (дата виникнення боргу 19.11.2018).

- 2111,53 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 27.04.2017 (дата виникнення боргу 26.11.2018).

- 2010,10 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 27.04.2017, та № від 08.08.2017 (дата виникнення боргу 07.12.2018).

Податок на додану вартість (14010100) в сумі 693770,20 грн., в тому числі:

- 16402,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість№ від 17.05.2016 (дата виникнення боргу 30.05.2016).

- 380,17 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 17.09.2015 (дата виникнення боргу 30.06.2016).

- 11509,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 15.06.2016 (дата виникнення боргу 30.06.2016).

- 14 157,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 18.07.2016 (дата виникнення боргу 30.07.2016).

- 896,00 грн. - штрафна санкція згідно з податковим повідомленням-рішенням форми «НІ» від 20.07.2016 № (яке винесено на підставі акту перевірки від 07.07.2016 №269/1200/31042894), (дата виникнення боргу 30.07.2016).

- 16,41 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 17.09.2015 (дата виникнення боргу 15.08.2016).

- 12023,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 18.08.2016 (дата виникнення боргу 30.08.2016).

- 1325,19 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 17.09.2015 (дата виникнення боргу 19.09.2016).

- 16307,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 16.09.2016 (дата виникнення боргу 30.09.2016).

- 14720,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 18.10.2016 (дата виникнення боргу 30.10.2016).

- 1411,65 грн. - штрафна санкція згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ш» від 03.11.2016 № (яке винесено на підставі акту перевірки від 17.10.2016 №446/1200/31042894), (дата виникнення боргу 15.11.2016).

- 11215,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 17.11.2016 (дата виникнення боргу 30.11.2016).

- 7385,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 19.12.2016 (дата виникнення боргу 30.12.2016).

- 11222,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 18.01.2017 (дата виникнення боргу 30.01.2017).

- 374,61 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 17.09.2015 (дата виникнення боргу 31.01.2017).

- 1121,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 19.10.2015 (дата виникнення боргу 28.02.2017).

- 7319,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 16.02.2017 (дата виникнення боргу 02.03.2017).

- 1329,19 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 19.10.2015 (дата виникнення боргу 23.03.2017).

- 10739,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.03.2017 (дата виникнення боргу 30.03.2017).

- 187,78 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 19.10.2015 (дата виникнення боргу 27.04.2017).

- 12093,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.04.2017 (дата виникнення боргу 30.04.2017).

- 882,37 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 19.10.2015, та № від 17.11.2015 (дата виникнення боргу 26.05.2017).

- 14668,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 18.05.2017 (дата виникнення боргу 30.05.2017).

- 14779,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 13.06.2017 (дата виникнення боргу 30.06.2017).

- 11919,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 08.08.2017 (дата виникнення боргу 09.08.2017).

- 38,47 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 17.11.2015 (дата виникнення боргу 19.08.2017).

- 170,00 грн. - штрафна санкція згідно з податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» від 17.08.2017 № (яке винесено на підставі акту перевірки від 17.08.2017 №138/13-01-12-01/31042894), (дата виникнення боргу 28.08.2017).

- 24303,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 16.08.2017 (дата виникнення боргу 30.08.2017).

- 23749,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 19.09.2017 (дата виникнення боргу 30.09.2017).

- 1187,64 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 17.11.2015 (дата виникнення боргу 27.10.2017).

- 29636,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 19.10.2017 (дата виникнення боргу 30.10.2017).

- 30150,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 17.11.2017 (дата виникнення боргу 30.11.2017).

- 1077,07 грн. - пеня за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість № від 17.11.2015 (дата виникнення боргу 28.12.2017).

- 29832,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 19.12.2017 (дата виникнення боргу 30.12.2017).

- 21278,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 16.01.2018 (дата виникнення боргу 31.01.2018).

- 16173,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 19.02.2018 (дата виникнення боргу 02.03.2018).

- 5826,13 грн. - штрафна санкція згідно з податковим повідомленням-рішенням форми «Ш» від 13.02.2018 № (яке винесено на підставі акту перевірки від 31.01.2018 №123/13-01-12-61/31042894), (дата виникнення боргу 02.03.2018).

- 4643,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.03.2018 (дата виникнення боргу 30.03.2018).

- 24632,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 17.04.2018 (дата виникнення боргу 30.04.2018).

- 57220,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 18.06.2018 (дата виникнення боргу 19.06.2018).

- 22986,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 19.06.2018 (дата виникнення боргу 30.06.2018).

- 1020,00 грн. - штрафна санкція згідно з податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» від 23.06.2018р. № (яке винесено на підставі акту перевірки від 15.06.2018 №480/13-01-12-61/31042894) (дата виникнення боргу 07.07.2018).

- 35825,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.07.2018 (дата виникнення боргу 30.07.2018).

- 27435,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.08.2018 (дата виникнення боргу 30.08.2018).

- 14489,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.09.2018 (дата виникнення боргу 30.09.2018).

- 33762,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 22.10.2018 (дата виникнення боргу 30.10.2018).

- 20062,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 22.11.2018 (дата виникнення боргу 30.1 1.2018).

- 19090,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 21.01.2019 (дата виникнення боргу 30.01.2019).

- 27606,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.02.2019 (дата виникнення боргуй 1.03.2019).

- 30198,00 грн. - основний платіж, згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.03.2019 (дата виникнення боргу 30.03.2019).

Відповідачу направлялись податкові вимоги форми «Ю1» №1/56 від 03.11.2001 та «Ю2» №2/156 від 10.12.2001.

Оскільки Житлово-комунальний відділ селища Розділ з часу направлення податкових вимог податковий борг добровільно у встановлені законом строки не сплатив до бюджету у розмірі 838798,11 грн., Головне управління ДФС у Львівській області звернулось із позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про підставність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь держави податкового боргу у розмірі 838798,11 грн.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 14.1.39 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Згідно із статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За змістом пункту 41.2 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Відповідно до пункту 41.1 цієї статті, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З долучених до матеріалів справи копій податкових декларацій, розрахунків, податкових повідомлень-рішень та даних інтегрованої картки платника податків, суд встановив, що сума грошового зобов`язання відповідача в розмірі 838798,11 грн. є узгодженою, до бюджету не сплачена та вважається податковим боргом та доказів протилежного відповідачем суду не подано.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Пунктом 59.4 цієї ж статті встановлено, що податкова вимога надсилається платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Тобто податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів.

Відповідачу надсилались податкові вимоги форми «Ю1» №1/56 від 03.11.2001 та «Ю2» №2/156 від 10.12.2001, відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який діяв до 01.01.2011. З часу надіслання податкових вимог податковий борг відповідачем не був погашений в повному обсязі, що не заперечувалось представником апелянта в судовому засіданні апеляційного суду.

Пунктом 87.1. статті 87 ПК України встановлено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України позивачу надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості в сумі 838798,11 грн. в матеріалах справи відсутні.

Отже, податковий борг відповідача перед бюджетом в сумі 838798,11 грн. непогашений.

Доводи апелянта із посиланням на порушення статей 73-76, 94, 99 КАС України щодо належності, достовірності, допустимості доказів є необґрунтованими, оскільки згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а наявні в матеріалах справи документи на підставі, яких виник податковий борг і додані до позовної заяви є засвідчені посадовою особою позивача та печаткою Відділу організації документування і роботи з документами Головного управління ДФС у Львівській області, а тому на думку колегії суддів вказані документи є належними доказами, а спростувань щодо їхньої достовірності з інших підстав апелянт не зазначає.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів вжиття заходів позивачем на стягнення в порядку статті 283 КАС України, що вказує про упередженість висновків суду в оскаржуваному рішенні у поєднанні з неповнотою дослідження обставин справи такі зводяться до аналізу дій та права податкового органу щодо звернення до суду в порядку позовного провадження із загальними нормами згідно статті 168 КАС України чи спеціальної заяви згідно статті 283 КАС України та це право контролюючого органу на звернення до суду щодо стягнення податкового боргу відповідно до вказаних норм процесуального права.

Щодо посилання апелянта про безпідставність стягнення земельного податку з юридичних осіб, а також податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, оскільки рішенням органів місцевого самоврядування ЖКВ селища Розділ звільнено від сплати вказаних податків, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 46.1. статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 49.1. статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.2. статті 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до підпунктів 269.1.1., 269.1.2, 269.1. статті 269 ПК України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з статтею 270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до пункту 285.1 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 ПК України).

За положеннями пунктів 284.1, 284.2 статті 284 ПК України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.

Пунктом 265.1 статті 265 ПК України визначено, що податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пункт 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пункт 266.3. статті 266 ПК України).

Згідно з підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації (підпункт 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК).

Відповідно до пункту 266.4.2 статті 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Отже, виходячи зі змісту вказаних норм Податкового кодексу України, про наявність пільг платника податку по сплаті земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки органи місцевого самоврядування зобов`язані повідомити контролюючий орган за місцем знаходження таких об`єктів оподаткування до 25 грудня року, що передує звітному, за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів встановила, що відповідачем не подано суду доказів повідомлення органами місцевого самоврядування позивача чи його структурних підрозділів про наявність пільг у Житлово-комунального відділу слища Розділ по сплаті земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, також не відображені вказані пільги у податкових деклараціях по земельному податку та розрахунках по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що вправі зробити відповідач згідно норм ПК України.

За таких обставин на даний час оскільки уточнюючих декларацій відповідач не подав, а тому у податкового органу не було підстав не враховувати самостійно задекларовані Житлово-комунального відділу слища Розділ грошові зобов`язання по земельному податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Водночас, суд враховує доводи відповідача про наявність розбіжності між заявленою до стягнення сумою заборгованості по податку на додану вартість та даними облікової картки платника податків. Так, зокрема, судом встановлено, що згідно з даними облікової картки платника податку податковий борг Житлово-комунального відділу слища Розділ по податку на додану вартість станом на 31.03.2019 становить 746435,34 грн. Проте, позивач у позовній заяві просить стягнути лише 693770,20 грн., у зв`язку з чим така розбіжність не свідчить про необґрунтованість вимог позивача та не впливає на висновки суду у цій справі.

Таким чином, заборгованість відповідача перед бюджетами та державними цільовими фондами на загальну суму 838798,11 грн. є податковим боргом щодо земельного податку з юридичних осіб, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, Рентної плати за спеціальне використання води водних об`єктів місцевого значення, Рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, Податку на додану вартість, в апеляційній скарзі відсутні покликання на оскарження дій контролюючого органу щодо відповідних нарахувань, чи наявності рішення суду про встановлення таких порушень, або оскарження податкових повідомлень-рішень.

Пунктом 1 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881 (далі - Порядок № 422) визначено, що Порядок № 422 визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку № 422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами; інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Усі вартісні облікові операції та облікові показники в ІКП проводяться у гривнях з двома десятковими знаками. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

В ІКП на дату проведення кожної облікової операції підбиваються підсумки за всіма її графами.

Пунктом 2 розділу VІ Порядку № 422 визначено, що первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є, зокрема: - відомості органів Казначейства про надходження сум податків, зборів, єдиного внеску у вигляді технологічних файлів @B та @E; - подана платниками звітність, в тому числі уточнена (зменшення суми податкового боргу / заборгованості зі сплати єдиного внеску за рахунок зменшення платником сум грошових зобов`язань / сум єдиного внеску).

У разі наявності у платника податкового боргу кошти, що надходять від такого платника або в результаті здійснених щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості органами ДФС (Державної виконавчої служби України, органами Казначейства) заходів, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

У разі погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) у спосіб, інший ніж надходження коштів, таке погашення здійснюється згідно з черговістю його виникнення: в першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

А тому колегія суддів вважає, що як слідує витяг з інтегрованої картки платника наявної в матеріалах справи, позивачем погашення податкового боргу здійснюється згідно з черговістю його виникнення (незалежно від напряму сплати), та як наслідок зменшено суми податкового боргу за попередні періоди не охоплені предметом даного позову, а станом на час подання позову за відповідачем рахується податковий борг на суму 838798,11 грн.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019 справа №813/1636/16 апеляційну скаргу комунального підприємства «Житлово-комунальний відділ селища Розділ» залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року без змін, яким задоволено позовні вимоги щодо податкового боргу комунального підприємства «Житлово-комунальний відділ селища Розділ» на суму 118812,89 грн. за період з 20.03.2014 по 30.04.2016.

Однак за час здійснення діяльності Житлово-комунальним відділом селища Розділ виник новий податковий борг за період з 30.05.2016 по 30.03.2019, який станом на 02.04.2019 становить 838798,11 грн.

Згідно частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», вказує, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Колегія суддів дійшла висновку, що апелянт доказів, які б свідчили про погашення заборгованості в повному обсязі, що є предметом стягнення або спростування її наявності до суду не подав, вимоги та податкові повідомлення-рішення не оскаржив, а тому позов задоволено правомірно в повному обсязі стягнувши з рахунків відповідача та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на користь бюджету кошти в сумі 838798,11 грн., судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи наведені у апеляційній скарзі не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які вказують про помилкове вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житлово-комунального відділу селища Розділ - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у справі №1.380.2019.002646 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 24.12.2019