Справа № 428/12830/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року справа №428/12830/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі позивача ОСОБА_1 Д.В ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 листопада 2019 року (повне судове рішення складено 27 листопада 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 428/12830/19 (суддя в І інстанції Баронін Д.Б.) за позовом ОСОБА_4 до Поліцейського взводу № 2 роти № 3 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвійчука Олександра Анатолійовича про визнання постанови протиправною, її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського взводу № 2 роти № 3 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвійчука Олександра Анатолійовича (далі Поліцейський) про визнання постанови протиправною, її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 670398 від 03.11.2019, складеною Поліцейським, позивача незаконно притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Як зазначено в оспорюваній постанові, у зв`язку з тим, що позивач 03.11.2019 о 20 годині 05 хвилин, керував транспортним засобом Skoda Осtavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Сєвєродонецьку на Шосе Будівельників, 21, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п.п.2.1.а., 2.1.б. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), проте позивач наполягав на тому, що зазначеного правопорушення не вчиняв, постанова є незаконною, зазначені в ній дані не відповідають фактичним обставинам, тому просив суд визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 670398 від 03.11.2019 та закрити провадження у справі.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач та його представник подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що місцевий суд дійшов висновків про відмову у задоволенні позовних вимог без повного та об`єктивного дослідження наявних доказів, адміністративного правопорушення позивач не скоював. Надані позивачем докази місцевий суд проігнорував та не надав належну оцінку, в тому числі поясненням свідка. Також апелянти наполягають на тому, що при виїзді на проїзну частину позивач автомобілем не керував, натомість вчинив дії щодо зупинення авто з метою усунення небезпеки, отже відповідно до ст. 18 КУпАП дії ОСОБА_4 , які зафіксовані в постанові, не є адміністративним правопорушенням.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

03.11.2019 Поліцейським в м. Сєвєродонецьку по Шосе Будівельників, 21, було винесено постанову серії ДП18 № 670398 у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425 грн. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що позивач 03.11.2019 о 20 годині 05 хвилин керував транспортним засобом Skoda Осtavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Сєвєродонецьку на Шосе Будівельників, 21, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п.п.2.1.а., 2.1.б. ПДР України.

В пункті 7 вищевказаної постанови зазначено, що до неї додається відео з нагрудної камери ВВ 00062 та ВВ 00076.

Також, як вбачається зі змісту рішення суду першої інстанції, допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що позивач є його другом. 03.11.2019 він разом з позивачем та його дружиною поїхали до магазину. За кермом автомобіля перебувала дружина позивача, позивач був на передньому пасажирському місці, а він, ОСОБА_5 , був на задньому місці. Крім того, він до цього вживав алкогольні напої. Коли вони під`їхали до магазину, то дружина позивача вийшла з автомобілю і на сидіння водія сів позивач, а на переднє пасажирське місце сів він, ОСОБА_5 . Після цього останній, випадково рукою увімкнув задню передачу автомобіля і автомобіль почав котитися назад на дорогу, на Шосе Будівельників, внаслідок чого позивач під`їхав на автомобілі поблизу попереднього місця паркування. Після цього до них підійшли працівники поліції та попросили позивача пред`явити документи.

Отже, спірним у справі є факт вчинення позивачем порушення п.п.2.1.а., 2.1.б ПДР України та, як наслідок, правомірність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серійний номер ДП18 № 670398 від 03.11.2019 за ознаками ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, вона містить: найменування посадової особи, який винесла постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, порушення п.п.2.1.а., 2.1.б ПДР України; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення - ч. 1 ст. 126 КУпАП; прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 450 грн.

Справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 222, ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (зокрема, змісту п. 4 вказаної Інструкції).

Згідно із ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, зокрема відеофайли, погоджується з висновком місцевого суду, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідачем повністю доведено.

Зокрема, відеозаписи, які надано як відповідачем так і позивачем, відображають, що 03.11.2019 ОСОБА_4 о 20 годині 05 хвилин керував транспортним засобом Skoda Осtavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Сєвєродонецьку на Шосе Будівельників. Вказаний факт також визнається позивачем у позовній заяві, а тому відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню. Після того, як працівники поліції попросили позивача пред`явити документи, які підтверджують право керування транспортним засобом, позивач не зміг надати ані посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, ані реєстраційного документу на транспортний засіб.

Слід звернути увагу, що на відеозапису з нагрудної камери Поліцейського зафіксовано факт повороту праворуч автомобілю під керуванням позивача з крайньої лівої смуги руху поперек через праву смугу руху в напрямку до узбіччя дороги.

Зміст відеозапису спростовує твердження позивача про те, що він діяв у стані крайньої необхідності.

При цьому, згідно із п. 10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Також, судами встановлено, що працівники поліції одночасно з витребуванням від позивача документів, які підтверджують право керування транспортним засобом, запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. В підсумку, працівниками поліції було складено протокол за фактом відмови позивача від проходження огляду на стан сп`яніння (ст. 130 КУпАП), який станом на час розгляду цієї справи знаходиться на розгляді у Сєвєродонецькому міському суді Луганської області в рамках справи про адміністративне правопорушення № 428/12699/19.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 32 Закону № 580 поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, у випадку якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що працівники поліції мали достатні та законні підстави для перевірки у позивача документів, які підтверджують право керування транспортним засобом.

Версія позивача про те, що у нього в автомобілі були усі необхідні документи, проте він розгубився та надав їх після винесення оскаржуваної постанови, не підтверджується жодними належними, допустимими та достовірними доказами.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що вона була винесена через 50 хвилин після того, як працівник поліції звернувся до позивача із проханням пред`явити документи. Отже, на переконання колегії суддів, вказаного часу було цілком достатньо для того, щоб пред`явити необхідні документи на право керування транспортним засобом, навіть якщо позивач і почувався розгубленим. Твердження представника позивача про те, що документи були пред`явлені пізніше, також є необґрунтованими та не впливають на факт вчинення позивачем правопорушення.

Крім того, з відеозапису вбачається (файл № з камери ВВ 0076), що станом на 21 годину 30 хвилин працівник поліції все ще не отримав документи на транспортний засіб, адже він запитував у особи жіночої статі, яка знаходиться за кермом автомобілю позивача, чи привезуть зараз документи.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що версія позивача про те, що іншою особою було випадково увімкнено задню передачу у автомобілі, внаслідок чого автомобіль почав рухатися назад, є необґрунтованою. Вказана версія не підтверджується жодними належними, допустимими та достовірними доказами, отже такі доводи визнаються апеляційним судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Показання свідка, який є другом позивача, на підтвердження цієї версії колегія суддів також вважає недостовірними та оцінює їх критично. Згідно із твердженнями самого позивача, навіть з урахуванням тривалого використання автомобілю 2004 року випуску, для перемикання передачі необхідно не тільки натиснути на перемикач, а й натиснути на кнопку на ньому, при цьому за звичайних умов для перемикання передачі необхідно ще одночасно натиснути на гальма.

Також колегія суддів зазначає, що дані відеозапису повністю спростовують доводи ОСОБА_4 щодо того, що відповідач не вручив йому копії постанови, не надав можливості скористатись правовою допомогою.

Крім того, як вбачається зі змісту рішення суду першої інстанції, в судовому засіданні позивач визнав той факт, що працівник поліції пропонував йому проставити свій підпис в графі про отримання копії постанови, проте він відмовився. За таких обставин працівник поліції не міг вручити позивачу копію оскаржуваної постанови та правомірно надіслав її засобами поштового зв`язку.

Факт відсутності оголошення постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також факт невручення правопорушнику копії постанови, навіть за умови їх підтвердження, не є тими обставинами, які зумовлюють протиправність змісту самої постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд вважає доводи позивача, якими він обґрунтовував протиправність дій Поліцейського, необхідність скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, неспроможними.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, місцевий суд дійшов правильного висновку, що під час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_4 Поліцейським був встановлений факт вчинення адміністративного правопорушення, встановлено, що це правопорушення скоїв позивач і він підлягає адміністративній відповідальності, з урахуванням встановлених обставин справи винесено постанову, якою накладено штраф в розмірі 450 грн. у відповідності до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачами надано суду належно допустимі, достатні докази правомірності оспорюваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин колегія суддів погоджує висновок місцевого суду, що відповідачем постанову серії ДП18 № 670398 від 03.11.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача винесено обґрунтовано і на законних підставах, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, - суд вважає, що підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення відсутні.

Доводи апелянта, що місцевим судом, не була допитана в якості свідка ОСОБА_6 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи не впливають на правильність висновків суду у цій справі та не є підставами для скасування судового рішення.

Позиція позивача та представника позивача, що ОСОБА_4 діяв в стані крайньої необхідності, а тому такі дії виключають притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, також не приймається апеляційним судом, як така, що спростована належними та допустимими доказами.

При прийнятті такого рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії» зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, інших важливих аргументів апелянтом не наведено, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 листопада 2019 року у справі № 428/12830/19 залишити без змін.

Повне судове рішення 23 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Т. Г. Арабей

А. А. Блохін