Справа № 826/8948/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Київ № 826/8948/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Чудак О.М., суддів Пащенка К.С., Шейко Т.І., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Державна вугільна компанія» до Державної фіскальної служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство фінансів України; Публічне Акціонерне Товариство «Центренерго»; Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтенерго»; Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг»; Публічне Акціонерне Товариство «Авдіївський коксохімічний завод»; Державне підприємство «Первомайськвугілля»; Державне підприємство «Селидіввугілля»; Державне підприємство «Шахтоуправління Південнодонбаське №1»; Державне підприємство «Волиньвугілля»; Публічне акціонерне товариство «Лисичанськвугілля»; Державне підприємство «Торецьквугілля»; Державне підприємство «Шахта «Південнодонбаська №3»; Державне підприємство «Львіввугілля», про зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Державне підприємство «Державна вугільна компанія» (ДП «Державна вугільна компанія») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної фіскальної служби України (ДФС України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство фінансів України, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд зобов`язати ДФС України вчинити певні дії, а саме:

- привести функціонування електронної системи адміністрування податку на додану вартість (ПДВ) у відповідність до законодавства України та вимог Міністерства фінансів України шляхом внесення до неї змін, які передбачали б технічну можливість реєстрації покладних/розрахунків коригування протягом 365 календарних днів з дати їх складання;

- надати технічну можливість позивачу здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкових накладних/розрахунків коригування, складених в період з 01.09.2015 по 30.04.2016 протягом 185 календарних днів з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили;

- надати технічну можливість контрагентам, здійснити реєстрацію в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування, складених в період з 01.09.2015 по 30.04.2016 та можливість включити до свого податкового кредиту суми ПДВ, зазначені в накладних, які складені позивачем в період з 01.09.2015 по 30.04.2016, та зареєстровані в ЄРПН протягом 185 днів з дня набрання рішенням суду у даній законної сили.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що ДП «Державна вугільна компанія» направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкові накладні складені позивачем в період з 01.09.2015 по 30.04.2016. У реєстрації вказаних податкових накладних відмовлено з огляду на те, що з моменту складення податкових накладних та до моменту їх направлення на реєстрацію минуло більше 180 календарних днів.

Позивач стверджує, що ні нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), ні нормами інших нормативно-правових актів не обмежено граничний термін реєстрації податкових накладних строком у 180 днів з моменту складення податкової накладної. Крім того, за змістом статті 198 ПК України платник податків має право зареєструвати в ЄРПН податкову накладну/розрахунок коригування протягом 365 календарних днів з дати їх складання, а норми статті 120-1 Кодексу лише встановлюють відповідальність платника податку за відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних та/або розрахунку коригування до них протягом певного періоду з дати їх складення.

З огляду на принцип правомірності рішень на користь платника податків у випадку коли законодавство допускає множинне тлумачення прав та обов`язків платника податків, позивач стверджує, що граничний строк реєстрації податкової накладної складає 365 днів з моменту її складення.

Також позивач зауважив, що ДФС України є центральним органом діяльність якого спрямовується і координується Міністерством фінансів України, яке у листах від 03.03.2016 №31-11120-02-2/9134 та від 30.03.2016 №31-11120-09-10/9133 зауважило, що реєстрація податкової накладної можлива протягом 365 днів з моменту її складення.

Крім того, позивач вказав, що неможливість реєстрації в ЄРПН податкових накладних, складених ДП «Державна вугільна компанія» в період з 01.09.2015 по 30.04.2016, порушує права контрагентів позивача на формування податкового кредиту за результатами господарських відносин за якими складено відповідні податкові накладні. Так, не проведення реєстрації таких податкових накладних, унеможливлює віднесення контрагентами позивача до складу податкового кредиту сум ПДВ зазначених у вказаних податкових накладних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2016 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2016 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічне Акціонерне Товариство «Центренерго» (03680, м. Київ, вул. Козацька 120/4, літ. «Є»); Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтенерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85); Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» (01032, м. Київ, вул. Л. Толстого, 57, 20 поверх); Публічне Акціонерне Товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (85065, м. Авдіївка, пр.Індустріальний, 1); Державне підприємство «Первомайськвугілля» (93292, Луганська обл., Попаснянський район, м. Гірське, вул. Куйбишева, 21); Державне підприємство «Селидіввугілля» (85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. К.Маркса, 41); Державне підприємство «Шахтоуправління Південнодонбаське №1» (85670, Донецька обл., м. Вугледар, вул. Магістральна, 4); Державне підприємство «Волиньвугілля» (45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 1); Публічне акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» (93100, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Малиновського, 1); Державне підприємство «Торецьквугілля» (85200, Донецька обл., м. Торецьк, вулиця Дружби, 19); Державне підприємство «Шахта «Південнодонбаська №3», (85670, Донецька обл., м. Вугледар); Державне підприємство «Львіввугілля» (80000, Львівська обл., Сокальський р-н, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26).

До суду надійшли пояснення Міністерства фінансів України по суті позовних вимог. Зазначено про те, що за змістом статті 198 ПК України платник податків має право зареєструвати в ЄРПН податкову накладну/розрахунок коригування протягом 365 календарних днів з дати їх складання, а норми статті 120-1 Кодексу лише встановлюють відповідальність платника податку за відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних та/або розрахунку коригування до них протягом певного періоду з дати їх складення.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов в якому вказав на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позову.

Зазначив, що ПК України чітко визначено, що платник податку має можливість зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН протягом 15 календарних днів, наступних за датою їх складання, або протягом 180 календарних днів з дати їх складання за умови застосування штрафних санкцій, визначених статтею 120-1 Кодексу.

Щодо посилань позивача на статтю 198 ПК України, відповідач зазначив, що даною статтею регламентовано виключно порядок формування нового кредиту (виникає у контрагентів-покупців позивача), що в даному випадку не відноситься до позивача, позаяк в останнього виникає саме податкове зобов`язання, а не право на формування податкового кредиту. Позивач не виконав обов`язок зі складення податкової накладної, надання її покупцю та реєстрації в ЄРПН протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових.

Також відповідач звертає увагу на те, що обов`язковій реєстрації в ЄРПН підлягають всі податкові накладні/розрахунки коригування, починаючи з 01.02.2015. При цьому з 01.07.2015 в ЄРПН можуть бути зареєстровані податкові накладні/розрахунки коригування лише в межах реєстраційної суми у відповідності до вимог пункту 200-1.3 статті 200-1 та пункту 201.10 статті 201 ПК України. Тобто, податкові накладні, складені до 30.06.2015, реєструвались в ЄРПН без обмеження реєстраційною сумою та давали право на включення сум ПДВ, зазначених у них, до складу податкового кредиту. Відтак, збільшення терміну реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН до 365 календарних днів дасть змогу платнику реєструвати в реєстрі податкові накладні/розрахунки коригування, складені до 01.07.2015 які не підтверджені коштами, що порушує основу побудови системи електронного адміністрування ПДВ та вимоги пункту 200-1.3 статті 200-1 та пункту 201.10 статті 201 ПК України. У позивача відсутня відповідна реєстраційна сума, в межах якої останній має змогу зареєструвати спірні податкові накладні в ЄРПН.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), шляхом його викладення в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України.

На підставі розпорядження керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2018, справу передано на автоматичний розподіл справ між суддями.

Відповідно, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2018 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Від Державного підприємство «Торецьквугілля», Державного підприємства «Шахтоуправління Південнодонбаське №1» надійшли пояснення по суті спору, в яких вказано на наявність підстав для задоволення позовних вимог. Зазначено, що обмеження строку реєстрації податкових накладних терміном у 180 днів зумовило неможливість реєстрації в ЄРПН податкових накладних, складених ДП «Державна вугільна компанія» в період з 01.09.2015 по 30.04.2016, що порушує їх права, як контрагентів позивача, на формування податкового кредиту за результатами господарських відносин за якими складено відповідні податкові накладні.

Решта третіх осіб не подали письмових пояснень по суті спору.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В засідання по розгляду справи по суті ДП «Державна вугільна компанія» представництво не забезпечило, причини неявки уповноважених представників не повідомило.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, надавши усні та письмові пояснення. Наполягала на розгляді справи по суті.

Представники Публічного акціонерного товариства «Центренерго», Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтенерго» позицію сторони позивача підтримали та просили позов задовольнити.

Решта третіх осіб подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність та представництво в засіданнях не забезпечили.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за клопотаннями представників сторін, на підставі частини третьої статті 194 КАС України та частини дев`ятої статті 205 цього ж Кодексу ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Так, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

ДП «Державна вугільна компанія» направлено на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні, складені в період з 01.09.2015 по 30.04.2016, однак реєстрацію таких податкових накладних не проведено у зв`язку із тим, що вказані податкові накладні подані на реєстрацію в ЄРПН понад строк у 180 днів.

ДП «Державна вугільна компанія» звернулося до ДФС України із листом від 24.03.2016 №111 в якому просило роз`яснити, яким є граничний термін реєстрації постачальником товарів податкових накладних з податку на додану вартість, якщо вони складаються та реєструються з порушенням 15-денного терміну.

Відповідь на лист ДП «Державна вугільна компанія» від 24.03.2016 №111 надана листом ДФС України від 19.04.2016 №8820/6/-15, в якому роз`яснено, що платник податку має можливість зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН протягом 15 календарних днів, наступних за датою їх складання, або протягом 180 календарних днів з дати їх складання за умови застосування штрафних санкцій, визначених статтею 120-1 Кодексу.

Позивач не погоджується із вказаною позицією відповідача, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.

За приписами статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у ЄРПН. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим (пункт 201.1).

Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення ЄРПН встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними ЄРПН.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Згідно статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Відсутність з вини платника реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН протягом 180 календарних днів з дати їх складання тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми ПДВ, зазначеної в такій податковій накладній/розрахунку коригування.

Аналіз зазначених положень ПК України свідчить про те, що за загальним правилом платник податків - продавець товарів/послуг зобов`язаний зареєструвати податкову накладну в ЄРПН протягом 15 днів з моменту її складення.

Водночас, ПК України визначено розмір штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, але лише в межах 180 календарних днів з дати їх складання.

З урахування наведеного у сукупності суд зазначає, що ПК України чітко визначено, що платник податку має можливість зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН протягом 15 календарних днів, наступних за датою їх складання, або протягом 180 календарних днів з дати їх складання за умови застосування штрафних санкцій, визначених статтею 120-1 Кодексу.

Відповідно, в даному випадку не може застосовуватись презумпція правомірності рішень на користь платника податків, адже не виконується обов`язкова умова для її застосування - наявність множинного тлумачення прав та обов`язків платника податків, адже ПК України чітко встановлено граничний строк реєстрації податкової накладної.

Щодо посилань позивача на норми статті 198 ПК України, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в ЄРПН, але не пізніше:

ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних;

для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Позивач стверджує, що за змістом вказаної норми платник податків має право зареєструвати в ЄРПН податкову накладну/розрахунок коригування протягом 365 календарних днів з дати їх складання, а норми статті 120-1 Кодексу лише встановлюють відповідальність платника податку за відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних та/або розрахунку коригування до них протягом певного періоду з дати їх складення.

Однак, суд вважає такі доводи позивача помилковими, адже нормами пункту 198.6 статті 198 ПК України врегульовано процедуру віднесення до складу податкового кредиту сум податку, які сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації.

Так, даний пункт передбачає строк у 365 календарних днів з дати складення податкової накладної для:

- включення платником податку до податкового кредиту суми ПДВ на підставі зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ згідно такої податкової накладної;

- включення платником податку до податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкової накладної, зареєстрованої в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації.

Відповідно норми пункту 198.6 статті 198 ПК України прямо чи опосередковано не визначають граничного строку реєстрації податкових накладних, а тому посилання позивача на даний пункт в даному випадку суд вважає необґрунтованими.

Суд враховує, що ДФС України є центральним органом діяльність якого спрямовується і координується Міністерством фінансів України. У листах від 03.03.2016 №31-11120-02-2/9134 та від 30.03.2016 №31-11120-09-10/9133 Міністерство фінансів України підтримало зазначену позицію позивача та зауважило, що реєстрація податкової накладної можлива протягом 365 днів з моменту її складення.

Однак, суд зазначає, що вказані листи Міністерство фінансів України мають рекомендаційний, роз`яснювальний характер та не є обов`язковими до застосування, тим більше з огляду на невідповідність їх змісту положенням ПК України.

Також, необхідно зауважити, що діючим законодавством визначено функції Міністерства фінансів України в частині спрямування та координації діяльності ДФС України та порядок виконання вказаних функцій, зокрема шляхом прийняття обов`язкових до виконання наказів. А тому, вирішення таких питань судом свідчитиме про втручання суду у дискреційні повноваження Міністерство фінансів України, що є не припустимим адже суперечить принципу розподілу влади.

Відтак, суд констатує, що позивачем обрано невірний спосіб захисту.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначив, що неможливість реєстрації в ЄРПН податкових накладних, складених ДП «Державна вугільна компанія» в період з 01.09.2015 по 30.04.2016, порушує права контрагентів позивача на формування податкового кредиту за результатами господарських відносин за якими складено відповідні податкові накладні. Так, не проведення реєстрації таких податкових накладних, унеможливлює віднесення контрагентами позивача до складу податкового кредиту сум ПДВ зазначених у вказаних податкових накладних.

Суд не погоджується із таким висновком позивача та зазначає наступне.

Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Разом з цим, даний пункту й містить правило, що у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Таким чином, навіть за умови відсутності факту реєстрації податкових накладних ДП «Державна вугільна компанія» контрагенти-покупці позивача мали можливість включити до складу податкового кредиту суми ПДВ вказані у таких податкових накладних.

Відповідно, наявність обмеження граничного строку реєстрації податкової накладної терміном 180 днів з моменту складення податкової накладної, не порушує права контрагента-покупця формувати податковий кредит на підставі такої податкової накладної.

Також суд враховує, що за змістом норм КАС України обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що абзац 9 пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачає, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Отже, позивач як продавець згідно податкових накладних, зобов`язаний включити суми ПДВ, вказані в податкових накладних, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період, незалежно від факту реєстрації податкових накладних в ЄРПН чи будь якого граничного строку реєстрації таких податкових накладних.

Відтак, суд не вбачає жодних порушень прав позивача з боку відповідача в межах спірних правовідносин, адже за умови належного виконання обов`язків та реалізації прав позивачем та його контрагентами, відсутність технічної можливості зареєструвати податкові накладні жодним чином не впливає на можливість включити суми ПДВ згідно таких накладних до складу податкових зобов`язань продавця та податкового кредиту покупця.

Крім того, обмеження технічної можливості зареєструвати податкові накладні строком у 180 календарних днів з моменту складення не є наслідком владно-управлінських дій чи рішень відповідача, це чітка вимога ПК України.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність спірної бездіяльності, а позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження протилежного, тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ними судового збору з відповідача згідно статті 139 КАС України відсутні, а відповідач не поніс витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Державна вугільна компанія» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Державне підприємство «Державна вугільна компанія» (місцезнаходження юридичної особи: 01030, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 19-21, літера А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 34818665).

Відповідач - Державна фіскальна служба України (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, вулиця Львівська площа, будинок 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39292197).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство фінансів України (місцезнаходження юридичної особи: 01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 00013480);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Центренерго» України (місцезнаходження юридичної особи: 03680, місто Київ, вулиця Козацька, будинок 120/4, літ. «Є»; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 22927045);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (місцезнаходження юридичної особи: 04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 33403896);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» (місцезнаходження юридичної особи: 01032, місто Київ, вулиця Л. Толстого, будинок 57, 20 поверх; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 36511938);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне Акціонерне Товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (місцезнаходження юридичної особи: 85065, місто Авдіївка, проспект Індустріальний, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 00191075);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Первомайськвугілля» (місцезнаходження юридичної особи: 93292, Луганська область, Попаснянський район, місто Гірське, вулиця Куйбишева, будинок 21; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 32320594);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Селидіввугілля» (місцезнаходження юридичної особи: 85400, Донецька область, місто Селидове, вулиця К. Маркса, будинок 41; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 33426253);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Шахтоуправління Південнодонбаське №1» (місцезнаходження юридичної особи: 85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця Магістральна, будинок 4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 34032208);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Волиньвугілля» (місцезнаходження юридичної особи: 45400, Волинська область, місто Нововолинськ, вулиця Луцька, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 32365965);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» (місцезнаходження юридичної особи: 93100, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Малиновського, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 32359108);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Торецьквугілля» (місцезнаходження юридичної особи: 85200, Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, будинок 19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 33839013);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Шахта «Південнодонбаська №3» (місцезнаходження юридичної особи: 85670, Донецька область, місто Вугледар; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39528169);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Львіввугілля» (місцезнаходження юридичної особи: 80000, Львівська область, місто Сокаль, вулиця Б. Хмельницького, будинок 26; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 32323256).

Головуючий суддя О.М. Чудак

Суддя К.С. Пащенко

Суддя Т.І. Шейко