Справа № 520/5069/19
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

19 грудня 2019 р. справа №520/5069/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Говтві Д.В.,

за участю: представника позивача - Носова К.В., представника відповідача - Потапенко І.О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 05.03.19р.: №3 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 2 171 862,50 грн. (податкові зобов`язання - 1 737 490,0 грн., штрафні санкції - 434 372,5 грн.); №3 про зменшення розміру від`ємного значення по податку на додану вартість за податковий період вересень 2018 року у розмірі 10 655,0 грн.;№3 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств у розмірі 2 948 542,50 грн. (податкові зобов`язання - 2 358 834,0 грн., штрафні санкції - 589 708,5 грн.); №3 про зменшення розміру від`ємного значення об`єкту оподаткування по податку на прибуток підприємств за податкові періоди: 2015 рік у розмірі 651000 грн.; 2016 рік у розмірі 2 629 587,0 грн.; 2017 рік у розмірі 10 499 143,0 грн, а також скасувати податкове повідомлення - рішення форми "ПС" (штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб) без номеру та дати, направлене листом ГУ ДФС у Харківській області від 05.03.2019 №10818/10/20-40-13-07-12.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання 10.12.2019, замінено на підставі ст. 52 КАС України відповідача Головне управління ДФС у Харківській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки не відповідають фактичним обставинам, а також є та необґрунтованими застосуванням нормативно - правових актів.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Ковальової М.І. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Представник позивача - Носов К.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Потапенко І.О. у судовому засіданні заперечували проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (далі ТОВ "ХЕМЗ") зареєстровано як юридична особа, перебуває на податковому обліку як платник податків, є платником податку на додану вартість.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, видами господарської діяльності ТОВ "ХЕМЗ" є механічне оброблення металевих виробів; виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів (основний); оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування; установлення та монтаж машин і устаткування.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "ХЕМЗ" податкового законодавства за період з 07.08.15 по 30.09.18, валютного - за період з 07.08.15 по 30.09.18, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 07.08.15 по 30.09.18.

За результатами документальної планової виїзної перевірки складений акт від 17.01.19 №125/20-40-14-03-08/39939052 (т.1 а.с.13-79), у висновках вказаного акту визначено порушення вимог:

- п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 1 737 490 грн, в т.ч. у травні 2016 в сумі 45367 грн, у червні 2016 року в сумі 40106 грн, у лютому 2017 року у сумі 677582 грн, у листопаді 2017 року в сумі 402246 грн, у лютому 2018 року у сумі 64407 грн, у травні 2018 року в сумі 465340 грн, у червні 2018 року в сумі 1235 грн, у липні 2018 року в сумі 30972 грн, у серпні 2018 року в сумі 9770 грн;

- п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд. 21) в загальній сумі 10 655 грн.;

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 3 П(С)БО №1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", п. 15 П(С)БО №15 "Дохід", п. 5 П(С)БО №11 "Зобов`язання", п.4 П(С)БО №13 "Фінансові інструменти", п.2 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2 656 723 грн, в т.ч. за рік 2015 в сумі 297 889 грн, за 1 квартал 2017 в сумі 1 861 016 грн, за 1 квартал 2018 в сумі 497 818 грн;

- зменшення задекларованих сум від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових періодів (п.п. 140.4.2 пункту 140.4 ст. 140 ПК України) в загальній сумі 13 779 730 грн., в тому числі за рік 2015 в сумі 651 000 грн., за рік 2016 в сумі 2 629 587 грн, за рік 2017 в сумі 10 499 143 грн;

- п.п. 176.2 "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме ТОВ "ХЕМЗ" в довідці за формою №1ДФ за 4 квартал 2015р., 1-4 квартал 2016р., 1-2 квартали 2017р. вказана недостовірна інформація, а саме: не відображено суми поворотної фінансової допомоги, яка повертається громадянину ОСОБА_1 , та яка надавалась громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за ознакою доходу "153" "Основна сума поворотної фінансової допомоги наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума що отримується платником податку (підпункт 165.1.31 п. 165.1 ст. 165 розділу IV Кодексу");

- п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п. 176.2 "а" п 176.2 ст. 176 ПК України, в частині не нарахування та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб із загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податків у вигляді іншого доходу в загальній сумі 161 954,58 грн, в т.ч. січень 2016 в сумі 963,29 грн, лютий 2016 в сумі 14013,33 грн, березень 2016 року в сумі 21079,58 грн, квітень 2016 в сумі 10579,99 грн, травень 2016 року у сумі 666, 91 грн, червень 2016 в сумі 16745,51 грн, липень 2016 в сумі 5737,88 грн, серпень 2016 року в сумі 95,15 грн, жовтень 2016 в сумі 532,12 грн, листопад 2016 в сумі 358,10 грн, лютий 2017 року в сумі 577,48 грн, березень 2017 в сумі 1781,22 грн, травень 2017 року в сумі 203,50 грн, липень 2017 року в сумі 653,02 грн, серпень 2017 року в сумі 4646,30 грн, вересень 2017 року в сумі 2629,37 грн, жовтень 2017 року 3770,74 грн, листопад 2017 року в сумі 2490,80 грн, січень 2018 року в сумі 2470,35 грн, лютий 2018 року в сумі 1722,45 грн, березень 2018 року в сумі 5860,07 грн, квітень 2018 року в сумі 19690,05 грн, травень 2018 року в сумі 16065,99 грн, липень 2018 року в сумі 381,84 грн, серпень 2018 року в сумі 24571,96 грн, вересень 2018 року в сумі 3667,58 грн;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX, абз. г), п.п. 168.1.1, п. 168.1 ст. 168, п.п. 176.2 а п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині не нарахування та неперерахування до бюджету військового збору із загального місячного оподатковуваного доходу платників податків у вигляді іншого доходу в загальній сумі 161 954,58 грн.

На підставі вказаних висновків, ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкові повідомлення - рішення:

- від 05.03.2019 №3, яким збільшено суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 2 171 862,50 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням - 1 737 490 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 434 372,5 грн (т.1 а.с. 84);

- від 05.03.2019 №3, яким зменшено розміру від`ємного значення по податку на додану вартість за податковий період вересень 2018 року у розмірі 10 655 грн (т.1 а.с. 85-86);

- від 05.03.2019 №3, яким збільшено суми грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств у розмірі 2 948 542,50 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням - 2 358 834 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 589 708,50 грн (т.1 а.с.87);

- від 05.03.2019 №3, яким зменшено розміру від`ємного значення об`єкту оподаткування по податку на прибуток підприємств за податкові періоди: 2015 рік у розмірі 651000 грн; 2016 рік у розмірі 2 629 587,0 грн; 2017 рік у розмірі 10 499 143,0 грн (т.1 а.с.88);

- від 05.03.2019 №7, яким на підставі встановленого порушення п.176.2 (абз.б) ст. 176 ПК України нараховано штрафні (фінансові) санкції за платежем по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн (т.1 а.с.168-169).

Зазначені податкові повідомлення - рішення були оскарженні до ДФС України (т.1 а.с.89-96).

Рішенням ДФС України від 10.05.2019 №21439/3/99-99-11-04-01-25 (т.1 а.с.97-104), залишено без змін оскаржувані податкові повідомлення - рішення, а скаргу без задоволення.

Перевіряючи обґрунтованість висновків ГУ ДФС у Харківській області, викладених в акті перевірки від 17.01.19 №125/20-40-14-03-08/39939052, суд встановив наступне.

Як вбачається з вказаного акту перевірки, податковим органом визначено про порушення позивачем податкового обліку з податку на прибуток підприємств, з посиланням на не включення товариством до складу інших доходів доходу від знецінення отриманих в борг грошових коштів за договором позики від 15.10.15 №1510-3. Також у акті перевірки податковий орган визначив, що кошти, отримані за вказаним договором як довгострокове зобов`язання, підлягають дисконтуванню, а сума дисконту (різниця між номіналом позики та її амортизованою собівартістю), ідлягає включенню до доходів платника податків, у зв`язку з чим податковий орган визначив, що ТОВ ХЕМЗ отриманий дохід від безоплатного користування позикою.

Судом встановлено, що між ТОВ НВП СЕМ-ЕМЗ (позичальник) та ТОВ Завод крупних електричних машин (позикодавець), укладений договір позики від 15.10.2015 №1510-3. Відповідно до умов договору позикодавець передає позичальнику безвідсоткову поворотну позику на суму 500000 грн, а позичальник зобов`язується повернути позику в обумовлений строк. За умовами договору, позика надається на безвідсотковій основі (п.1.2 вказаного договору позики). Період надання позики визначається з моменту перерахування грошових коштів (повністю або частини) з розрахункового рахунку позичальника, що підтверджується банківською випискою з рахунку, на період дії даного договору і повертається за вимогою позичальника (п. 3.1 вказаного договору позики). Позика може бути повернута як однією сумою, так і частинами за вимогою позичальника (п. 4.1 вказаного договору позики). Цей Договір набирає сили з моменту його підписання уповноваженими сторонами в належному порядку і діє до його повного виконання, але не більш ніж до 31 грудня 2016 року (п. 10.7 вказаного договору позики).

Також судом встановлено, що 01.12.15 р. була укладена Додаткова угода №1 до Договору позики від 15.10.15 р. №1510-3, за умовами якої внесені зміни до п. 1.1 Договору, а саме, збільшено суму позики до 2 000000 грн; 21.12.15 р. була укладена Додаткова угода №2 до Договору позики від 15.10.15 р. №1510-3, за умовами якої внесені зміни до п. 1.1 Договору, а саме, збільшено суму позики до 4000000 грн; 25.04.16 р. була укладена Додаткова угода №3 до Договору позики від 15.10.15 р. №1510-3, за умовами якої внесені зміни до п. 1.1 Договору, а саме, збільшено суму позики до 23000000 грн; 30.12.16 р. була укладена Додаткова угода №4 до Договору позики від 15.10.15 р. №1510-3, за умовами якої внесені зміни до п. 10.7 Договору, а саме, змінений строк дії Договору - до 31 грудня 2018 року.

Водночас, суд зазначає, що 17.01.18 відбулись зміни в найменуванні товариства, найменування НВП СЕМ-ЕМЗ було змінено на ХАРКІВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОМАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД (ХЕМЗ).

Згідно п.п. 14.1.257 ст. 14 ПК України, сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Суд зазначає, що отримана товариством за договором позика, відповідає визначенню поворотної фінансової допомоги визначеним у положеннях п.п. 14.1.257 ст. 14 ПК України.

Згідно з п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток, зокрема, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 Зобов`язання (далі - П(С)БО №11), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306), яке визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності, з метою бухгалтерського обліку зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.

Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

В розумінні П(С)БО №11, зокрема: довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями, а поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.

Сума погашення - недисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

Теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

За змістом п. 7, 8 і 10 П(С)БО №11 до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.

Зобов`язання, на яке нараховуються відсотки та яке підлягає погашенню протягом дванадцяти місяців з дати балансу, слід розглядати як довгострокове зобов`язання, якщо первісний термін погашення був більше ніж дванадцять місяців та до затвердження фінансової звітності існує угода про переоформлення цього зобов`язання на довгострокове.

Довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю.

При цьому, п. 11 і 12 П(С)БО №11 визначено, що поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання.

Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення (п. 12 П(С)БО №11).

Згідно вказаних положень П(С)БО №11 вбачається, що зобов`язання, які виникли у TOB ХЕМЗ за договором позики від 15.10.15 №1510-3, з урахуванням додаткових угод до Договору, з відносяться до поточних зобов`язань, оскільки строк погашення суми позики за Договором (з урахуванням додаткових угод, якими збільшена сума позики) - протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу (дата балансу - 31.12.15 та 31.12.16 відповідно). На момент отримання коштів, строк повернення коштів не перевищував дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу, оскільки був обмежений строком дії Договору. Водночас, договір не передбачає нарахування відсотків на суму позики.

Так, відповідно до положень П(С)БО №11 поточні зобов`язання в бухгалтерському обліку платника податків відображаються за сумою погашення, отже за недисконтованою сумою грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відображав в бухгалтерському обліку отриману суму позики за сумою погашення, отже відсутні будь-які докази на підтвердження порушення бухгалтерського та податкового обліку, які б призвели до заниження суми доходів ТОВ ХЕМЗ.

Щодо посилання відповідача на приписи Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 Фінансові Інструменти, що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 2001 року №559 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2001 року за № 1050/6241 (далі по тексту - П(С)БО №13), яке визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про фінансові інструменти та її розкриття у фінансовій звітності, суд зазначає наступне.

Поворотна фінансова допомога відповідає визначенню поняття «фінансовий інструмент», наданого Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові Інструменти», що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 2001 року №559 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2001 року за № 1050/6241 (далі по тексту - П(С)БО №13). А саме - це контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу - в одного підприємства і фінансового зобов`язання або інструмента власного капіталу - в іншого.

Згідно з п. 29 П(С)БО №13 позичальник повинен первісно оцінити фінансові зобов`язання (позику) та відобразити її в обліку за фактичною собівартістю. Ця сума складається із справедливої вартості зобов`язань (суми позики) і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням фінансового інструменту.

На кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю (крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами) (п. 31 П(С)БО ІЗ).

Водночас, що П(С)БО №13 не передбачає порядок визначення справедливої вартості та не розглядає методологію обліку щодо короткострокових та довгострокових фінансових зобов`язань.

Національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку, а також документами органу, на який покладено регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності (Міністерство фінансів України), не установлено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань. Також відсутні будь-які роз`яснення контролюючих органів або методика такого дисконтування.

Таким чином, позивач не зобов`язаний визначати методику оцінки фінансових зобов`язань самостійно, а Відповідач не має права визначати цю методику та давати вказівки платнику податків щодо такої методики.

Крім того, визначення національних стандартів бухгалтерського обліку, наведене у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-XIY, не дозволяє застосувати міжнародні стандарти обліку в разі відсутності методів ведення обліку в національних стандартах.

Отже, висновки акту перевірки про порушення податкового обліку з податку на прибуток підприємств не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому суд звертає увагу на те, що у акті перевірки визначено кількість періодів до дати погашення згідно додаткової угоди №4 від 30.12.2016 до 31.12.2018, проте, суд зазначає, що перевірка здійснювалась за період з 07.08.2015 по 30.09.2018, тобто розрахунок здійснено поза межами перевіряемого періоду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 05.03.2019 №3 та №3, не відповідають вимогам ч.2 ст. 2 КАС України, відповідно позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасуванню податкових повідомлень-рішень від 05.03.2019 №3, №3 підлягають задоволенню.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 05.03.19р. №3 та №3, які прийняті на підставі висновків про порушення податкового обліку з податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки, податковим органом визначено про порушення позивачем податкового обліку з податку на додану вартість, у зв`язку з тим, що TOB ХЕМЗ без наявності приладів обліку отримувало від ТОВ СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ-ЕМЗ електроенергію за договором оренди від 07.08.15 №08/07-А, а також без наявності відповідних дозволів ГУ Держпраці у Харківській області займалось обслуговуванням, утриманням мереж та об`єктів енергопостачання підвищеної небезпеки в межах договору оренди від 01.12.15 №01122015/2-0.

Судом встановлено, що між ТОВ СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ-ЕМЗ (орендодавець) та ТОВ НВП СЕМ-ЕМЗ (орендар), укладений договір оренди 07.08.15р. №08/07-А. Згідно умов договору та додаткових угод до нього - орендодавець передавав орендарю у тимчасове платне користування нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, 199. Разом із приміщеннями в оренду були передані електрообладнання, системи водопостачання та каналізації, які встановлені на об`єкті оренди. Метою оренди було використання орендованих приміщень у господарській діяльності орендаря. За умовами договору орендар сплачував фіксовану орендну плату та оплачував комунальні послуги (електропостачання, водопостачання, водовідведення). Оплата комунальних послуг здійснювалась на підставі рахунків-фактур, складених орендодавцем. Вартість спожитих комунальних послуг визначалась розрахунковим шляхом та на підставі приборів обліку орендодавця.

Факт користування нежитловими приміщення підтверджується актами наданих послуг оренди, який складався сторонами Договору щомісяця.

Так, на підставі договору від 07.08.15 №08/07-А TOB ХЕМЗ безпосередньо отримував у тимчасове платне користування об`єкти оренди, визначені цим договором та додатковими угодами до нього.

Зі змісту вказаних первинних документів не вбачається поставки електроенергії від орендодавця орендарю.

При цьому, в ході судового розгляду встановлено, що умовами договору та додаткових угод до нього передбачений обов`язок орендаря компенсувати орендодавцю комунальні послуги (електропостачання, водопостачання, водовідведення) на підставі окремих рахунків-фактур, які надаються орендодавцем. Розмір компенсації спожитих комунальних послуг, як визначено договором та додатковими угодами до нього, визначався за чинними тарифами комунальних служб, на підставі показів лічильників. За умовами Договору та додаткових угод до нього, обов`язок з розрахунку обсягів спожитих комунальних послуг (у т.ч. електроенергії) покладений виключно на орендодавця (ТОВ СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ-ЕМЗ). Отже, у ТОВ ХЕМЗ відсутній обов`язок складати розрахунки спожитої електроенергії та інших комунальних послуг.

Також судом встановлено, що між ТОВ СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ-ЕМЗ (орендодавець) та ТОВ НВП СЕМ-ЕМЗ (Орендар), укладений договір оренди від 01.12.15р. №01122015/2-0. Згідно умов вказаного договору оренди та додаткових угод до нього - орендодавець передавав орендарю у тимчасове платне користування майно (виробниче обладнання). Загальний розмір орендної плати щомісяця визначався сторонами у акті з урахуванням Додатку 1 до Договору, яким визначався розмір орендної плати за окрему одиницю майна.

Факт користування майном підтверджується актом наданих послуг оренди, який складався сторонами договору щомісяця.

З огляду на вказані договори оренди, предметом вказаних договорів є оренда майна, а саме приміщення та виробниче обладнання, відповідно.

Водночас, суд зазначає, що у вказаних договорах та додаткових угодах до них відсутні умови, які б передбачали поставку за цими договорами електроенергії та обслуговування певних об`єктів підвищеної небезпеки. Компенсація спожитої ТОВ ХЕМЗ в процесі оренди майна електроенергії та інших комунальних послуг є невід`ємною частиною плати за користування орендованим майном.

Водночас, суд зазначає, що податковим органом у акті перевірки не ставиться підсумків реальний характер платного використання чужого майна у власній господарській діяльності позивача.

Також суд звертає увагу на наявність тристоронніх договорів поруки, укладених між АК "Харківобленерго" (кредитор), ТОВ "СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ" (боржник) та ТОВ "ХЕМЗ" (поручитель). Вказані договори поруки були укладені з метою розрахунків за отриману електроенергію, обслуговування, утримання мереж та об`єктів енергопостачання.

Відповідачем в акті перевірки відображено факт укладення вказаних договорів та не заперечується реальність їх укладання.

Таким чином, наявні підстави у ТОВ ХЕМЗ на відображення таких операцій у податковому обліку з ПДВ.

Щодо доводів ДФС про необхідність отримання відповідних дозволів ГУ Держпраці у Харківській області для користуванням майном підвищеної небезпеки в межах договору оренди від 01.12.15 №01122015/2-0, суд зазначає наступне.

Так, податковий орган у акті перевірки, посилаючись на відсутність відповідних дозволів, не визначив перелік документів, які відсутні, підстави виготовлення конкретних документів, їх походження, а також не визначив обов`язковість наявності при здійсненні господарських операцій з оренди майна, яке було предметом договору оренди від 01.12.15р. №01122015/2-0 та обставини, які ці документи можуть обґрунтувати.

Судом взято до уваги постанову Верховного Суду від 13.11.18 по справі №/822/6312/15, в якій надано правову оцінку того, що за умови підтвердження реальності господарських операцій первинними документами податкового та бухгалтерського обліку відсутність будь-яких інших документів (сертифікатів якості, паспортів тощо) не впливає на доведеність здійснення господарської операції.

При цьому, суд зазначає, що надані первинні документи по взаємовідносинам із ТОВ СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ-ЕМЗ за договорами оренди від 07.08.15р. №08/07-А, від 01.12.15р. №01122015/2-0 відповідають вимогам положень ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Водночас, суд зазначає, що в акті перевірки визначено про те, що зазначені документи містять назву, дату та місце складання, назву підприємств, від імені яких складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність її оформлення, особисті підписи осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій, виписані реально існуючими суб`єктами права.

Таким чином, документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які суперечили положенням ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст. 44 ПК України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняють втрату ними юридичної сили і доказовості.

Суд зазначає, що податковим органом акті перевірки визначено про реєстрацію складених ТОВ СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ-ЕМЗ на його адресу податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Абзацами 1 та 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (абз. 1 п. 201.10 ст. 201 ПК України). Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абз. 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Також судом встановлено, що актом перевірки не спростований той факт, що ТОВ СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ-ЕМЗ при здійсненні операцій з поставки послуг оренди (у т.ч. при отриманні компенсації за спожиті в процесі оренди комунальні послуги) на адресу ТОВ ХЕМЗ склав податкові накладні, зареєстрував їх у Єдиному реєстрі податкових накладних та відобразив податкові зобов`язання за такими податковими накладними у відповідних податкових звітних деклараціях з ПДВ.

Так, отримавши вказані податкові накладні, ТОВ ХЕМЗ, в силу положень п. 198.2 ст. 198 ПК України зобов`язано було включити їх до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, що й було здійснено.

Таким чином, наявність в Єдиному реєстрі податкових накладних складених та зареєстрованих ТОВ СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ-ЕМЗ податкових накладних, складених на виконання договорів оренди від 07.08.15 №08/07-А та від 01.12.15 №01122015/2-0, звільняє позивача від будь-якої відповідальності як платника ПДВ, за виключенням випадку вжиття з цим контрагентом взаємоузгоджених зловмисних (тобто протиправних) свідомих дій з неправомірного одержання податкової вигоди, тобто за своєю правовою суттю співучасті у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 191, 205, 209, 212 Кримінального кодексу України. Доказів наявності таких обставин актом перевірки не встановлено.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення №3 та №3, не відповідають вимогам ч.2 ст. 2 КАС України, відповідно позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасуванню податкових повідомлень-рішень від 05.03.019 №3 та №3 підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05.03.2019 №3, №3, №3, №3 є необґрунтованими, через що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 05.03.2019 №3, №3, №3, №3 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 05.03.2019 №7, суд зазначає наступне.

Так, підставою для прийняття оскаржуваного повідомлення - рішення стали висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, у довідці за формою №1-ДФ за 4 квартал 2015 року, 1-4 квартали 2016 року, 1-2 квартали 2017 року вказана недостовірна інформація, а саме: не відображено суми поворотної фінансової допомоги, яка повертається громадянину ОСОБА_1 , та яка надавалась громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за ознакою доходу « 153» "Основна сума поворотної фінансової допомоги наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку (підпункт 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 розділу IV Кодексу".

В ході судового розгляду позивачем не надано належних та допустимих доказів на під твердження відображення суми поворотної фінансової допомоги, яка повертається громадянину ОСОБА_1 , та яка надавалась громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за ознакою доходу « 153»у довідці за формою №1-ДФ за 4 квартал 2015 року, 1-4 квартали 2016 року, 1-2 квартали 2017 року.

Щодо доводів позивача про те, що вказане податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню, зокрема, на підставі того, що у надісланій копії вказаного повідомлення рішення відсутня дата та номер податкового повідомлення рішення, а також посилання на невідповідність визначеної суми штрафу, визначеної цифрами та прописаної буквами, суд не бере до уваги, оскільки податковим органом допущено технічну помилку (сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) словами зазначена "одна тисяча двадцять гривень, 00 копійок", а необхідно було зазначити "п`ятсот десять гривень, 00 копійок", про що було повідомлено позивача листом від 08.04.2019 №17740/10/20-40-13-07-12 (т.1 а.с.171).

Крім того, суд зазначає, що номер та дата оскаржуваного повідомлення - рішення були зазначені у супровідному листі, яким податкове повідомлення - рішення надіслано до позивача, відтак, відсутність номеру у самому податковому повідомленні - рішенні є також технічною помилкою, що не впливає на правомірність прийнятого рішення.

З огляду на те, що в ході судового розгляду не знайшло спростування встановленні порушення позивачем, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 05.03.2019 №7, є необґрунтовані та такі, що не підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Головного управління ДПС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 19210 грн, що підтверджується квитанцією від 20.05.2019 №88 (т.1 а.с.110).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 05.03.2019 №3, яким збільшено суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 2 171 862,50 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням - 1 737 490 грн та штрафними санкціями - 434 372,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 05.03.2019 №3, яким зменшено розмір від`ємного значення по податку на додану вартість за податковий період вересень 2018 року у розмірі 10 655 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 05.03.2019 №3, яким збільшено суми грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств у розмірі 2 948 542,50 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням - 2 358 834 грн та штрафними санкціями - 589 708,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 05.03.2019 №3, яким зменшено розмір від`ємного значення об`єкту оподаткування по податку на прибуток підприємств за податкові періоди: 2015 рік у розмірі 651 000 грн; 2016 рік у розмірі 2 629 587 грн; 2017 рік у розмірі 10499143 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (, поштовий індекс 61037, м. Харків, пр. Московський, буд. 199) у розмірі 19210 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 грудня 2019 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.