Справа № 160/10410/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІРНИЧА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки,-
24.10.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІРНИЧА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ГІРНИЧА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» №925-п від 21.10.2019р.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 21 жовтня 2019 року № 925-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ГІРНИЧА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ», з наступних підстав. По-перше, як видно зі спірного наказу, його від імені ГУ ДПС у Дніпропетровській області видано начальником управління податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування Ольгою Мазур, яка за посадою не є керівником чи заступником керівника ГУ ДПС у Дніпропетровській області. По-друге, у спірному наказі є посиланням лише на п.п. 19-1.1 ст. 19, п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п. 78.1.4 п.78.1 ст.78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, тому неможливо ідентифікувати передбачену Податковим кодексом України (далі ПК України) підставу для призначення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, отже, фактично оспорюваний наказ містить посилання на дві різні юридичні підстави для призначення перевірки, але обґрунтованість призначення позапланової виїзної перевірки не підтверджується ні з підстав, передбачених п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України, ні з підстав, передбачених п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України, лише перелічуються вказані норми ПК України. При цьому припущення з приводу фактичної підстави проведення перевірки, враховуючи відсутність будь-яких відповідних посилань у спірному наказі, є недопустимим, а недотримання даних вимог є підставою для визнання такого наказу протиправним та його скасування. По-третє, копія спірного наказу, яка була вручена товариству, завірена не виконуючим обов`язки начальника ГУ ДПС Чуб Г.В., а головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкових перевірок трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС Дніпропетровської області Лесюк О., проте в ЄДР відсутня інформація про те, що дана особа має право діяти від імені відповідача без довіреності і завіряти копії документів, виданих відповідачем, також до спірного наказу не було долучено іншого правового документу, з якого було б видно, що Лесюк О. є повноважною особою і має право від імені відповідача завіряти копії наказів. Виходячи з вищенаведеного, у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття рішення про призначення позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІРНИЧА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» та відповідно прийняття оскаржуваного наказу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 року позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІРНИЧА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/104109/19 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами з 29.11.2019 року у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Крім того, вищевказаною ухвалою суду витребувано у ГУ ДПС у Дніпропетровській області: інформацію та докази на її підтвердження щодо підстав видання наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ГІРНИЧА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» №925-п від 21.10.2019р. та докази на підтвердження повноважень особи, яка підписала наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ГІРНИЧА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» №925-п від 21.10.2019 р., а саме: начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Ольги Мазур, щодо підписання цього наказу.
21.12.2019 року до суду від представника відповідача надійшла заява, якою на виконання ухвали суду від 29.10.2019 року, було надано копію листа № 4146/10/04-36-05-09 від 18.09.2019р.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст. ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Вважаючи даний наказ протиправним та таким, що прийнятий з порушенням норм діючого законодавства України, позивач звернувся до суду за захистом своїх законних прав.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України передбачено, зокрема що посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Відповідно до пп. 19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, як: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Згідно з п.п.20.1.4. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Право на проведення перевірки, в тому числі документальної виїзної визначено положеннями пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, при чому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Так, пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із абзацом четвертим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених Кодексом.
Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Зокрема, підпунктом 78.1.1 наведеної статті встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
При чому суд наголошує, що змістова конструкція цієї норми обумовлює наявність інформації, як така, що допускає порушення, але не обов`язково.
Внаслідок отримання такої інформації, виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю.
Належною формою реалізації такого обов`язку, є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про існуючі порушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування тієї інформації, яка є у податкового органу, при чому достовірність такої інформації про порушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення порушення та формування висновків про це можливе лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Тому наведення у запиті з посиланням на інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про порушення з боку платника податків, передбачає наявність інформації, яка потребує додаткової перевірки, яку можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведеного аналізу після її отримання.
У випадку, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту у податкового органу існують підстави для її призначення.
Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245 «Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом» (далі - Порядок). Зокрема, чітко визначено перелік підстав для направлення суб`єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.
Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 9 вказаного Порядку встановлено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації.
За змістом пункту 10 Порядку встановлено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.
У разі, коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.
Положення цього пункту Порядку, узгоджується з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, яким також встановлено, що у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.
Суд зазначає, що вимоги, які висуваються до змісту запиту є нормативно визначеними і поширювальному тлумаченню не підлягають.
Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: - направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; - копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
З огляду на зміст вищенаведених правових норм суд зауважує, що оцінка правомірності наказу про проведення документальної перевірки, у тому числі позапланової виїзної, повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.
З метою застосування такого підходу необхідно, щоб зі змісту спірного наказу видавалося за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу, а не юридичну для призначення відповідної перевірки, тобто конкретні обставини податкового правопорушення.
Також відповідно до статті 81 Податкового кодексу України у наказі на проведення документальної позапланової перевірки повинно бути зазначено підставу для її проведення із зазначенням відповідного підпункту пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Положення пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначають різні обставини, за яких податковому органу надано право на проведення документальних позапланових перевірок.
Як зазначалося вище, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначено таку підставу, як отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
В свою чергу, положення підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначають такою підставою недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Аналіз наведених норм підтверджує висновок про те, що підпункти 78.1.1 та 78.1.4 передбачають абсолютно різні підстави для проведення позапланових перевірок, проте спільним для обох підстав є обставина ненадання або надання не у повному обсязі пояснень та документальних підтверджень протягом 15 робочих днів на письмовий запит податкового органу.
В разі надсилання запиту, де зазначено порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та в разі недотримання платником податків вимог щодо надання пояснень та документальних підтверджень, відповідна перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
У випадку надсилання запиту, в якому містяться відомості про виявлення недостовірностей даних та відповідної декларації та не вжиття особою дій щодо надання у встановленому порядку відповіді на вказаний запит, перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Зі спірного наказу слідує, що у якості підстави для призначення перевірки позивача контролюючим органом зазначено, п.п. 19-1.1 ст.19, п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п. 78.1.4 п.78.1 ст.78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, у зв`язку із чим неможливо ідентифікувати передбачену ПК України фактичну підставу для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, бо відповідачем вазано як п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, так і п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України.
Таким чином, оскаржуваний наказ винесений з порушенням вимог ПК України, в частині вибору контролюючим органом підстави, за якою відповідна перевірка могла бути проведена відносно позивача. При цьому зі змісту спірного наказу взагалі неможливо ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення такої перевірки.
Використання податкової інформації, як привід для направлення запиту платнику податків, є правомірним, разом з тим наявність такої інформації сама по собі не позбавляє податковий орган обов`язку дотримуватися законодавчо встановлених вимог щодо форми та змісту відповідного запиту. Призначаючи перевірку з підстав ненадання відповіді на такі обов`язкові запити, податковий орган також зобов`язаний наводити конкретний підпункт та пункт статті 78 Податкового кодексу України, а не підміняти один підпункт іншим.
У разі наявності обставин для подання інформаційного запиту, що передбачені підпунктами 1 та 3 абзацу 3 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, контролюючим органом має бути вказано в такому запиті, які саме факти, що свідчать про порушення платником податків законодавства, виявлено контролюючим органом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не в змозі надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.
З матеріалів справи слідує, що підставою для надіслання запиту контролюючого органу стали результати аналізу показників, що містяться у податкових декларації з податку на додану вартість, поданих платником податків за відповідні періоди та податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до положень Податкового кодексу України, а саме: даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних показників поданих до контролюючого органу декларацій та звітів.
Враховуючи зазначене, суд зазначає, що зі змісту запиту неможливо встановити яким чином на підставі аналізу податкової декларації можна встановити відсутність реального здійснення операцій, як і конкретні обставини, на підставі яких контролюючий орган встановив порушення позивачем податкового законодавства. Вимога про надання відповідної інформації має визначати у запиті саме фактичні дані підстави, тобто наявність конкретних обставин, а не покликання на відповідні норми Податкового кодексу України.
Крім того, ні запит, ні спірний наказ не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом. Жодних конкретних відомостей про виявлені факти під час аналізу податкової звітності відповідачем суду не наведено.
Суд враховує, що вимога про надання відповідної інформації має визначати у запиті саме фактичні дані - підстави, тобто наявність конкретних обставин, а не посилання на відповідні норми Податкового кодексу України. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не в змозі надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.
Також додатково суд наголошує, що при досліджені копії запиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №4146/10/04-36-05-09 від 18.09.2019 року про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження), наданої відповідачем, встановлено відсутність на ньому відбитку печатки, що також порушує вимоги п.73.3 ст.73 ПК України та Порядку №1245.
Таким чином запит, надісланий на адресу позивача, не містить належного правового обґрунтування підстав його направлення, тому, позивач скористався своїм правом на звільнення від надання пояснень та їх документального підтвердження на запит, складений з порушенням вимог п.п. 73 статті 73, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.
У зв`язку із цим, у контролюючого органу не було підстав, визначених п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, для прийняття наказу №926-п від 21.10.2019 року про призначення документальної позапланової виїзної перевірки позивача.
Щодо правомірності прийнятого ГУ ДПС у Дніпропетровській області наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, то, як слідує зі змісту надісланого на адресу позивача запиту, положення вказаного підпункту не було правовою підставою для надіслання цього запиту, а відтак призначення перевірки у зв`язку з неналежним виконанням вказаного підпункту є безпідставним.
Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про безпідставність та необґрунтованість спірного наказу, а, отже, про його протиправність.
Щодо тверджень позивача про невідповідність підписанта від імені ГУ ДПС у Дніпропетровській області у запиті, наказі та направлені на перевірку, вимогам п.78.4 ст.78 ПК України, судом зазначається наступне.
Судом встановлено, що запит Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №4146/10/04-36-05-09 від 18.09.2019 року та наказ № 926-п від 21.10.2019 року про призначення документальної позапланової виїзної перевірки позивача підписано начальником управління податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування Ольгою Мазур, яка за посадою не є керівником чи заступником керівника ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Проте, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 24 від 06.09.2019 р. «Про надання повноважень», з метою належної організації роботи відокремлених структурних підрозділів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, згідно з п. 20.4. ст. 20, п.п.14.1.137-1 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, відповідно до листа ДПС України від 06.09.2019 р. № 875/7/99-00-05-03-01-17, надано повноваження на виконання певних функцій передбачених ПКУ, законодавством зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи , ОСОБА_2 - начальнику управління податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у Дніпропетровській області, зокрема на: підписання наказів про проведення документальних планових, позапланових та фактичних перевірок (пункт 77.4 статті 77, пункт 78.4 статті 78, пункт 79.2 статті 79, пункт 80.2 статті 80, пункт 81.1 статті 81 ПКУ); підписання направлень на проведення документальних планових або позапланових перевірок (пункт 81.1 статті 81 ПКУ); підписання письмових запитів платникам податків та іншим суб`єктам інформаційних відносин про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання вокладених на контролюючі органи функцій, завдань ті її документального підтвердження і запитів контролюючого органу на проведення зустрічних звірок даних суб`єктів господарювання щодо платників податків (пункт 73.3 статті 73 ПКУ).
Таким чином, Мазур О.А ОСОБА_3 є уповноваженою особою управління ДПС у Дніпропетровській області та мала відповідні повноваження на підписання запиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №4146/10/04-36-05-09 від 18.09.2019 року, наказу № 926-п від 21.10.2019 року та відповідного направлення на перевірку, відповідно до вимог п. 78.4 ст. 78 ПК України та наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 24 від 06.09.2019 р., таким чином доводи позивача є безпідставними.
Разом з тим, наведене не спростовує вищевикладених висновків суду про протиправність спірного наказу.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням наведеного, оскільки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваного наказу з урахуванням вимог, визначених ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, наказ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ГІРНИЧА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» №925-п від 21.10.2019р. є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 548 від 23 жовтня 2019 р., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІРНИЧА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ» №925-п від 21.10.2019р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду було складено 24.12.2019 року.

Суддя О.М. Турова