Справа № 240/9441/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/9441/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

18 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року (прийняте у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
позивач 16.07.2019 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати пункт 54 рішення Міністерства оборони України про відмову йому як військовослужбовцю за контрактом, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням первинно при первинному огляді інвалідності 2 групи з 24.09.2018, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.03.2019 №37;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому як військовослужбовцю за контрактом одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням первинно при первинному огляді інвалідності 2 групи з 24.09.2018, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано пункт 54 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 24.09.2018, внаслідок травми, поранення, захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.03.2019 №37.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 24.09.2018, внаслідок травми, поранення, захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що з дня встановлення позивачу ступеня втрати працездатності 25% до дня встановлення ІІ групи інвалідності минуло понад два роки, а тому, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

20.11.2019 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без його участі з урахуванням висновків Верховного Суду викладених у постанові від 30.09.2019 у справі №825/1380/18.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді розвідника 1 відділення глибинної розвідки 3 взводу глибинної розвідки роти глибинної розвідки військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 10.09.2015 № 228 сержанта ОСОБА_1 з 10.09.2015 виключено з усіх видів забезпечення.

Із довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) сержанта ОСОБА_1 від 28.07.2015 № 32 видно, що 29.01.2015 під час евакуації спостережного посту поблизу м. Вуглегірськ Донецької обл. (в зоні виконання завдань сектору "С" АТО) в результаті бою з невідомими позивач отримав вогнепальне наскрізне поранення, консолідований перелом середньої фаланги 2-х, 3-х пальців, ПХО ран обличчя зліва та лівої кисті.

З 28.05.2015 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності - 25% без встановлення інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою Рівненської МСЕК №0000115.

За змістом Витягу з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв № 2331 від 23.08.2018 отримані ОСОБА_1 травма, поранення, захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

З 24.09.2018 позивачу встановлено 2 групу інвалідності, яка настала внаслідок травми, поранення, захворювання пов`язаних із захистом Батьківщини, що підтверджується копією довідки МСЕК серії АВ № 0968803 від 09.10.2018.

З метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності, яка настала внаслідок травми, поранення, захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини, позивач 29.11.2018 звернувся до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату із відповідною заявою та копіями необхідних документів, які в подальшому були направлені до Міністерства оборони України.

22.03.2019 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №37 (п.54), відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Вказано, що допомога у зв`язку із 25% втрати працездатності виплачена в сумі 24115 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням комісії Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що комісія Міністерства оборони України відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, діяла всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Частиною 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Постанова № 975), яка набрала чинності 24.01.2014.

Згідно п. 8 Постанови № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 3 Постанови № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно матеріалів справи, 28.09.2015 позивачу встановлено 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби.

24.09.2018 МСЕК встановило позивачу ІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пораненням, захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини.

Тобто, ІІ групу інвалідності позивачу встановлено у понад дворічний термін після встановлення 25 % втрати працездатності без встановлення інвалідності.

При цьому, на момент первинного встановлення позивачу часткової втрати працездатності 28.09.2015 зазначені вище Закон № 2011-ХІІ та Постанова №975 не містили норми, яка б встановлювала строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.

Відтак, судом першої інстанції вірно вказано, що оскільки позивачу встановлена ІІ група інвалідності у зв`язку з травмою, пораненням, захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини з 24.09.2018 вперше при первинному огляді, то обмеження передбачене п.8 Порядку № 975 та ст. 16-3 Закону № 2011-XII не застосовується.

Разом з тим, Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було доповнено ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється, набрав чинності з 01 січня 2017 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яка набрала чинності 1 січня 2017 року, на спірні правовідносини не розповсюджується. Застосування даної норми стосовно позивача можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 24.09.2018 і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.

Стаття 16-3 Закону №2011-ХІІ у редакції до 01.01.2017 не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема після двох років з часу первинного встановлення інвалідності чи ступеня втрати працездатності.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, то позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30.09.2019 у справі №825/1380/18.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушене відповідачем право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності з урахуванням виплачених сум, належить захисту шляхом скасування п.54 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.03.2019 № 37, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІ групи з 24.09.2018, внаслідок травми, поранення та захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини та зобов`язанням відповідача призначити та виплатити позивачу вказану одноразову грошову допомогу.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.