Справа № 420/5037/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5037/19

Категорія:109010000 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Інвест-Монтаж на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інвест-Монтаж до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання неправомірними та скасування приписів та постанов, -

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ Інвест-Монтаж звернулося до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України у якому просить визнати неправомірними та скасувати приписи від 22.05.2019 року та постанови від 06.06.2019 року №001/40-202-10/3971-19, №002/40-202-10/3972-19.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року заяву представника відповідача задоволено. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Інвест-Монтаж до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в частині визнання неправомірними та скасування постанов від 06.06.2019 року №001/40-202-10/3971-19, №002/40-202-10/3972-19 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ТОВ Інвест-Монтаж подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, наголошуючи, зокрема, на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі безпідставно дійшов висновку щодо пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог, оскільки позивачу про винесення спірних постанов стало відомо лише 08.08.2019 року після отримання документів на адвокатський запит. Також наголошено, що оскільки судом першої інстанції відкрито провадження у справі та поновлено строк звернення до суду, а тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Приймаючи ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем при зверненні до суду пропущено строк, встановлений ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У відповідності до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлено, що постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2019 року (згідно поштового відправлення з відміткою на конверті 21.08.2019 року) позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанов Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 06.06.2019 року.

В оскаржуваних постановах зазначено, що вони можуть бути оскаржені до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня їх винесення. Вказаний в рішенні строк оскарження узгоджується з приписами Закону № 208/94.

В апеляційній скарзі зазначено, що позивач був відсутній під час розгляду справи про притягнення до відповідальності та винесення оскаржуваних постанов, постанову про адміністративне правопорушення не отримував, а про винесення оскаржуваних постанов щодо притягнення до відповідальності за порушення у сфері містобудівної діяльності дізнався 08.08.2019 року - з дня надходження документів за результатами проведеної перевірки

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обставин, які б свідчили про неможливість оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом 15 днів з дня її прийняття.

Судом першої інстанції правомірно зазначено про обізнаність позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення у сфері містобудівної діяльності, з посиланням на акт перевірки, приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт, протоколи про порушення у сфері містобудівної діяльності, в яких зазначено дату розгляду справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме 06.06.2019 року об 11год.00хв. та 06.06.2019 року об 11год15хв. у приміщенні Державної архітектурно-будівельної інспекції України за адресою м. Київ бул. Лесі Українки 26 (5-й поверх); договір від 28.05.2019 року на представництво його інтересів у Державній архітектурно-будівельній інспекції України.

Водночас, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач копії постанов про накладання штрафу відправив на адресу позивача 06.06.2019 р. листом з повідомленням за описом вкладення.

Колегія суддів зазначає, що згідно абз. 6 п. 3 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою КМУ № 244 від 06.04.1995 року надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб`єкта містобудування, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх отримання суб`єктом містобудування.

Доводи апелянта, що позивачу про винесення спірних постанов стало відомо лише 08.08.2019 року, після отримання документів на адвокатський запит, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обставини встановлені судом свідчать про те, що позивач знав про порушення, на його думку, своїх прав, свобод чи інтересів, в тому числі міг вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах встановленого строку звернення до суду, але не скористався такою за відсутності поважних причин. При цьому апелянтом не наведено жодного обґрунтування щодо існування перешкод для звернення до відповідача з адвокатським запитом для отримання інформації щодо розгляду справи про порушення у сфері містобудівної діяльності до 05 липня 2019 року .

Враховуючи викладене, судом не встановлено обставин, які надавали б суду підстави вважати причини пропуску строку звернення з позовом до суду поважними, оскільки у позивача було достатньо часу для реалізації права на судовий захист, з урахуванням наявних матеріалів у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для залишення позову без розгляду, після відкриття провадження по справі являються помилковими, оскільки п.8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу .

Слід зазначити, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» рішення від 22 жовтня 1996 року, справа «Девеер проти Бельгії» рішення від 27 лютого 1980 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином з`ясовані всі обставини справи, їм надано правильну юридичну оцінку, порушень норм процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду, не встановлено. Ухвала суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 240, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інвест-Монтаж - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 23 грудня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова