Справа № 460/1886/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 року м. Рівне №460/1886/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Мороза Д.Ю., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: ОСОБА_2 , представник Лісовець Б.М.,

відповідача: представник Ковалик Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
доДержавної міграційної служби України
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся з позовом до Державної міграційної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у подачі заяви-анкети на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, зобов`язання прийняти заяву-анкету для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, протиправно відмовляючи позивачу у поданні заяви-анкети для оформлення паспорта громадянина України для виїзду закордон, відповідач створює штучні перешкоди в реалізації його конституційних прав, встановлює обмеження на виготовлення зазначеного паспорта і, в майбутньому, обмеження права виїзду, вільного пересування.

Ухвалою суду від 27.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Державною міграційною службою України у межах встановленого судом строку подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки жодного протиправного рішення відповідачем прийнято не було.

Ухвалою суду від 12.09.2019 постановлено проводити судове засідання у справі в режимі відеоконференції з метою забезпечення права позивача, який відбуває покарання у виправній колонії, на безпосередню участь у розгляді справи.

Ухвалою суду від 25.10.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 15.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та пояснили суду, що в силу положень Конституції України, Протоколу №4 від 16.09.1963 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, кожна фізична особа має право на свободу пересування, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно із своєю власною.

Зазначили, що в силу вимог ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Жодним нормативно-правовим актом не встановлено обмежень щодо виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон особам, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.

Аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати, що Державна міграційна служба України має всі правові підстави та необхідні засоби для відібрання у позивача заяви-анкети на оформлення закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон, зокрема, шляхом надання Державним підприємством "Документ" послуги виїзного оформлення паспорта з використанням пересувних робочих станцій на базі мікроавтобусів, які оснащені обладнанням для здійснення оформлення і оплати на місці.

Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснила суду, що звернення позивача щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон розглянуто належним чином з наданням відповіді.

Вказала, що чинним законодавством України не передбачено порядку відібрання заяви-анкети для оформлення зазначеного паспорта у осіб, що відбувають покарання у місцях позбавлення волі.

Що стосується послуги виїзного оформлення паспорта, на існування якої посилається позивач, зазначила, що надати таку послугу у виправній колонії, де відбуває покарання ОСОБА_2 , нема технічної можливості. Це підтверджується листом Державного підприємства "Українські спеціальні системи".

Відповідачем жодним чином не порушено законне право чи інтерес позивача.

Зазначила, що суд не може втручатися у дискреційні повноваження відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши у судовому засіданні долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 21.03.2012 за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ст.70 Кримінального кодексу України до 11 років позбавлення волі (початок строку відбування покарання - 08.12.2011, кінець строку - 12.12.2021), відбуває покарання в Державній установі "Городищенська виправна колонія (№96)".

22.03.2019 ОСОБА_2 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою щодо оформлення біометричного паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.61).

Листом від 26.03.2019 №4815.4/П-4549.3/19/19.4 Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надіслав зазначене звернення позивача до Державної міграційної служби України для організації перевірки викладених у ньому фактів, вжиття заходів реагування та надання заявнику роз`яснення (а.с.62).

За наслідками розгляду звернення від 22.03.2019 Державною міграційною службою України Петрову А.І. надіслано лист від 11.04.2019 №8824-19/6.3/1201-19 з роз`ясненням щодо порядку оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та повідомлено про те, що законодавством України не передбачено порядку подання відповідної заяви-анкети особами, які відбувають покарання у місцях позбавлення волі (а.с.13).

28.05.2019 до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області надійшло звернення ОСОБА_2 від 27.05.2019 щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.63).

Листом від 20.06.2019 №П-149/6/5601-19/5601.13/4244-19 Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області роз`яснило позивачу порядок оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.64).

Позивач вважає, що відповідач фактично протиправно відмовив йому у поданні заяви-анкети для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органом, що відповідно до покладених на нього завдань здійснює оформлення і видачу документів для виїзду за межі України, є Державна міграційна служба України (далі -ДМС) (підпункт 8 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360 (далі - Положення №360)).

Відповідно до пункту 2 Положення №360, ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні (пункт 7 Положення №360).

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначено Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон №5492-VI).

Згідно з ч.1 ст.16 Закону №5492-VI, оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону №5492-VI, кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (далі - Порядок №152)

Згідно з пунктом 7 Порядку №152, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються:

1) особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто;

2) особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа;

3) особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я та яка потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, - на підставі заяви-анкети особи або її законного представника.

Відповідно до пункту 10 Порядку №152, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта для виїзду за кордон територіальними органами/ територіальними підрозділами ДМС здійснюються через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Головний обчислювальний центр Реєстру) у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (далі - Центр).

Згідно з пунктом 12 Порядку №152, внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) здійснюється з використанням відомчої інформаційної системи ДМС та відомчої інформаційної системи МЗС (далі - відомчі інформаційні системи).

Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС (пункт 13 Порядку №152).

У силу вимог пункту 14 Порядку №152, до заяви-анкети вноситься інформація про особу, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон, зокрема: відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи (крім осіб, які в установленому законом порядку визнані недієздатними, та осіб, які не досягли 14-річного віку); відомості про отримання відцифрованих відбитків пальців рук.

Пунктом 19 Порядку №152 визначено, що документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон в Україні подаються особою або її законним представником/уповноваженою особою до центрів надання адміністративних послуг, державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, і його відокремлених підрозділів, територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС.

Аналіз наведених норм вказує на те, що заява-анкета для виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон є особливою формою подання інформації про особу, при формуванні якої відбувається ідентифікація особи шляхом відібрання її біометричних даних (відцифрованого образу обличчя, відцифрованого підпису - береться з 14 років, відцифрованих відбитків пальців рук - беруться з 12 років).

Формування такої заяви-анкети здійснюється у безпосередній взаємодії працівника органу державної міграційної служби з особою, що має намір отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відтак, зазначена заява-анкета подається за обов`язкової особистої присутності особи.

Виключення із цього правила становлять діти, які не досягли 12-річного віку.

Як зазначено судом вище, позивач відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а тому самостійно прибути до органу державної міграційної служби та подати заяву-анкету для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон не має можливості, стверджує про обов`язок відповідача надати йому послугу щодо виїзного оформлення такої заяви-анкети.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 №538-р "Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств до сфери управління Державної міграційної служби" до сфери управління Державної міграційної служби передано Державне підприємство "Документ".

Зазначене підприємство розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №931-р визначене адміністратором Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону №5492-VI, адміністратор Реєстру:

1) здійснює заходи з інформаційного, технічного і програмно-технологічного забезпечення функціонування Реєстру;

2) забезпечує збереження і захист інформації Реєстру від випадкової втрати або знищення, незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи несанкціонованого доступу, у тому числі третіх осіб;

3) за погодженням з розпорядником Реєстру здійснює інформаційне забезпечення ВІС уповноважених суб`єктів та заявників (їхніх представників);

4) виконує інші завдання, покладені на нього розпорядником Реєстру, необхідні для цілей, визначених цим Законом.

Отже, Державне підприємство "Документ" визначене законодавчими актами адміністратором Єдиного державного демографічного реєстру, здійснює реалізацію заходів з інформаційного, технічного і програмно-технологічного забезпечення функціонування цієї електронної інформаційно-телекомунікаційної системи та впроваджує єдину службу сервісної підтримки її користувачів.

За інформацією, що міститься на офіційному веб-сайті Державного підприємства "Документ" (https://pasport.org.ua), підприємство наділене законом необхідними повноваженнями прийому заяв-анкет громадян на оформлення біометричних документів та їх видачі.

Для цього коштом підприємства із використанням сучасних інформаційних систем і за європейським зразком утворено 27 центрів обслуговування громадян "Паспортний сервіс" у 21 регіоні України. Один з таких центрів знаходиться у м.Рівному за адресою: вул.16 Липня, 6-А.

Однією з послуг, що надається Державним підприємством "Документ" за посередництва центрів обслуговування громадян "Паспортний сервіс" є послуга виїзного оформлення закордонного паспорта, що полягає в приїзді у заздалегідь вказане особою, що має намір отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, місце і визначений час спеціалізованого мікроавтобуса, у якому відбувається формування та подання відповідної заяви-анкети.

У силу вимог ст.2, ч.2 ст.8 Закону №5492-VI, Державна міграційна служба України, як розпорядник Реєстру, відповідно до закону здійснює заходи щодо захисту цілісності баз даних Реєстру, їх технологічного і програмного забезпечення, захисту інформації Реєстру від випадкового чи незаконного знищення, спотворення, втрати, несанкціонованого надання чи доступу.

Внесена до Реєстру інформація є конфіденційною. Нерозголошення конфіденційної інформації гарантується державою. Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься у Реєстрі, здійснюються відповідно до закону (ч.3 ст.8 Закону №5492-VI).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №5492-VI, доступ до інформації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах".

Державні органи в межах своїх повноважень за погодженням відповідно із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань організації спеціального зв`язку та захисту інформації або підпорядкованим йому регіональним органом встановлюють особливості захисту державних інформаційних ресурсів або інформації з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом (ч.4 ст.10 Закону №5492-VI).

Таким чином, Державна міграційна служба України, надаючи громадянам України послуги з оформлення паспорта для виїзду за кордон, зобов`язана забезпечити захист внесеної щодо них інформації до Реєстру від випадкового чи незаконного знищення, спотворення, втрати, несанкціонованого надання чи доступу.

У силу вимог Закону України "Про Національну систему конфіденційного зв`язку" від 10.01.2002 N2919-III, Указу Президента України "Про деякі заходи щодо захисту державних інформаційних ресурсів у мережах передачі даних" від 04.09.2011 N891/2001, Статуту Державного підприємства "Українські спеціальні системи", затвердженого наказом голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 10.10.2018 №606, послуги захищеного доступу в мережі Інтернет та конфіденційного зв`язку органам державної влади надає Державне підприємство "Українські спеціальні системи".

Згідно з листом Державного підприємства "Українські спеціальні системи" від 03.12.2019 №15-2309, у підприємства відсутня технічна можливість надати послугу конфіденційного зв`язку у Національній системі конфіденційного зв`язку з наданням в користування захищених цифрових каналів зв`язку на базі мобільного зв`язку в установах виконання покарань, зокрема, в Державній установі "Городищенська виправна колонія (№96)" для забезпечення роботи мобільних робочих станцій в захисних кейсах з функцією гарантованого місця фіксації та блокуванням даних роботи мобільних робочих станцій (а.с.111).

Таким чином, можливість надання послуги виїзного оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у Державній установі "Городищенська виправна колонія (№96)", де відбуває покарання позивач, у відповідача відсутня в силу технічної неможливості.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на порушення відповідачем його права на подання заяви-анкети для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що призведе в майбутньому до порушення його права на виїзд за межі України.

Суд критично оцінює такі твердження позивача, зважаючи на таке.

Свобода пересування передбачена ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї (ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР).

Частина 2 зазначеної статті вказує на те, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

У силу вимог ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966, який ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973 N2148-VIII, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадане вище право не може бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, що є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ст.33 Конституції України).

Право на свободу пересування встановлено також ст.13 Цивільного кодексу України, згідно з якою фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, як чинним законодавством України, так і міжнародними нормативними актами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено право кожної людини на свободу пересування та вільний вибір місця перебування.

Проте, таке право не є абсолютним та підлягає обмеженням у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 статті 29 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 (ратифіковано УРСР у 1973 році) передбачено, що при здійсненні своїх прав та обов`язків кожна людина повинна піддаватись тільки таким обмеженням, які встановлені законом.

Відповідно до ч.3 ст.63 Конституції України, засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Тобто, обмеження засудженого у правах може передбачатись безпосередньо законодавством, випливати з вироку суду, або з режиму, встановленого для відбування певного виду покарання.

Відповідно до ст.3 Кримінально-виконавчого кодексу України, до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Згідно з ч.2 ст.7 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Відповідно до ч.1 ст.50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Тобто, покарання полягає в передбачених законом втратах та обмеженнях прав і свобод, які обмежуються або повністю втрачаються засудженим,

Згідно з ч.1 ст.63 Кримінального кодексу України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Тобто, особа, засуджена до позбавлення волі, обмежена у праві на вільне пересування та свободу дій, що виражається в утриманні у спеціальних закладах з певними режимними вимогами та правилами внутрішнього розпорядку.

Суд зазначає, що ОСОБА_2 , перебуваючи у статусі засудженого вироком суду до позбавлення волі та відбуваючи зазначене покарання, не має права вільно обирати місце перебування, обмежений у праві на вільне пересування, та відповідно, позбавлений права вільно залишати територію України.

При цьому, такі обмеження діють для позивача в силу закону, застосованого судом за наслідками розгляду кримінальної справи.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 №3857-XII, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одним з документів, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є засобом для реалізації права на виїзд за межі України, якого позивач позбавлений у визначений законом спосіб.

Вказане право позивача буде відновлено після відбуття покарання або застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. З настанням зазначених обставин позивач матиме можливість оформити паспорт громадянина Україна для виїзду за кордон у встановленому порядку, подавши особисто заяву-анкету.

За таких обставин, враховуючи відсутність правових підстав для виїзду ОСОБА_2 за межі України, у відповідача не було підстав для організації прийняття від позивача заяви-анкети для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Відтак, відмова в оформленні такої заяви-анкети з одночасним роз`ясненням норм чинного законодавства не порушила прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, обґрунтував обставини щодо правомірності прийнятого ним рішення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки, факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, то в задоволенні адміністративного позову суд відмовляє.

У силу вимог ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (Державна установа "Городищенська виправна колонія (№96), с.Городище, Рівненський район, Рівненська область , 35341, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної міграційної служби України (вул.Володимирська, 9, м.Київ, 01001, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 грудня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.