Справа № 826/15724/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Київ № 826/15724/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні):

за позовомПриватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод"
до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № 1 від 22.06.2018

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Березанський комбікормовий завод»(далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.06.2-18, а саме: № та № 1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що прийняті податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку з наступним.

Так, позивач зазначає, що ГУ ДФС у Київській області проведено перевірку ПАТ «Березанський комбікормовий завод» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, за результатами якої складено Акт перевірки № 1195/10-36-51/04529944 від 06.2018 (далі - Акт перевірки), у якому зазначено про заниження грошового зобов`язання по земельному податку, що суперечить нормам податкового законодавства, оскільки камеральна перевірка не може проводитися з питань заниження грошового зобов`язання по земельному податку.

Крім того, ПАТ «Березанський комбікормовий завод» посилається на те, що кількість просрочених днів сплати сум ПДВ, зазначені в податковому повідомленні-рішенні не відповідають кількості просрочених днів в Акті перевірки, а відповідно і нараховані зобов`язання та фінансові санкції є необґрунтованими та безпідставними.

Також, позивачем вказано, що камеральна перевірка проведена неуповноваженою на те особою. Згідно з п.19-1.1 ст.19, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України повноваження на здійснення перевірок належать контролюючому органу, до яких належать контролюючі органи обласного та центрального рівня, відповідно, компетентним органом для проведення перевірки є Головне управління ДФС у Київській області, у зв`язку з чим висновки Акту вважає безпідставними та такими, що суперечать нормам законодавства і фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку як платник податків у Баришівсько-Березанському відділені Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області.

Головним управлінням ДФС у Київській області на підставі п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 75.1.1, п. 75.1 ст. 75, п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено камеральну перевірку ПАТ «Березанський комбікормовий завод» своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, за результатами якої складено Акт камеральної перевірки від 04.06.2018 № 1195/10-36-51/04529944 (далі - Акт перевірки).

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки у контролюючого органу були наявні підстави для проведення спірної камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

При цьому відповідачем не допущено порушення термінів проведення камеральної перевірки, оскільки згідно абзацу 2 п. 76.3 ст. 76 ПК України (у редакції, що діяла з 01.01.2017) камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу.

Тому, відповідач мав всі законодавчо визначені повноваження та підстави для винесення відносно позивача спірних податкових повідомлень-рішень. Всі дії відповідача здійснені в межах чинного законодавства, у порядку та у спосіб, ним передбачені.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Бориспільського відділення ГУ ДФС у Київській області Крук Л.М. проведено перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ПАТ «Березанський комбікормовий завод» (), за результатами якої складено Акт перевірки від 04.06.2018 № 1195/10-36-51/04529944.

За результатами розгляду Акту перевірки, 22.06.2018 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення № та № , якими за затримку сплати грошовоих зобов`язань з податку на додану вартість зобов`язано позивача сплатити штраф у сумі розміром 30 766, 02 грн. та 474, 62 грн., відповідно.

Позивач користуючись своїм правом оскаржив спірні податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак, за результатами розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 29.02.2018, яким спірні повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ПАТ «Безеранський комбікормовий завод» - без задоволення.

Не погоджуючись із висновками перевірки та винесеними за її результатами податковими повідомленнями-рішеннями від 22.06.2018, а саме: № та № , вважаючи їх протиправним та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України,за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Із системного аналізу зазначених вище правових норм вбачається, що характерною ознакою камеральної перевірки є те, що вона здійснюється за даними податкових декларацій без дослідження даних, відображених в документах бухгалтерського обліку.

Згідно роз`яснень ДПА України (листи ДПА України від 27.04.2011 № 11920/7/15-0217, від 21.06.2011 № 17197/7/15-0617), під час камеральної перевірки з`ясовується питання порушення терміну подання звітності, правильність визначення об`єкта оподаткування та нарахованого грошового зобов`язання, а також несвоєчасної сплати визначеного платником податку грошового зобов`язання, наявність арифметичних або методологічних помилок.

Таким чином, здійснення контролюючим органом перевірки своєчасності сплати платником сум податку, задекларованих ним у поданій податковій звітності, у спосіб проведення камеральної перевірки не суперечить чинному законодавству України.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність у відповідача правових підстав для проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Як вбачається зі змісту Акта перевірки від 04.06.2018 № 1195/10-36-51/04529944, камеральна перевірка проведена Головним управлінням ДФС у Київській області як контролюючим органом в межах своїх повноважень, а не Баришівсько-Березанським відділенням Броварської ОДПІ поза межами передбачених ст.19-3 Податкового кодексу України повноважень.

Щодо особи перевіряючого, то відповідно до наказу Головного управління ДФС у Київській області від 18.01.2017 №45 «Про прикомандирування працівників ОДПІ» головний державний інспектор відділу податків та зборів з юридичних осіб Бориспільського відділення ГУ ДФС у м. Києві Крук Л.М. була прикомандирована до Головного управління ДФС у Київській області та проводила камеральну перевірку.

За таких обставин суд не вважає обґрунтованими доводи позивача про проведення перевірки неуповноваженим органом.

Крім того, у відповідності до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що таблицею про обчислення сум штрафних санкцій визначено прострочення сплати сум податків понад 1095 днів, однак, податковим органом не було визначено суми грошового зобов`язання, у зв`язку з чим платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Крім того, з наявних матеріалів справи вбачається, що кількість прострочених днів сплати сум ПДВ, вказані в податковому повідомленні рішенні не відповідають кількості прострочених днів в Акті перевірки, у зв`язку з чим нараховані зобов`язання та фінансові санкції є необґрунтованими та безпідставними

Враховуючи викладене, суд погоджується з твердженням позивача, що податковим органом безпідставно податкові зобов`язання та штрафні санкції за зобов`язаннями, що виникли понад 1095 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

У той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач правомірність своїх дій та прийнятих рішень не довів, натомість доводи позивача знайшли своє підтвердження та обґрунтування.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 5, 72-73, 76-77, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватого акціонерного товариства «Березанський комбікормовий завод» (07543, Київська область, м. Березань, вул. Маяковського, 12 ) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А, ) № від 22.06.2018 та № від 22.06.2018.

Стягнути на користь Приватого акціонерного товариства «Березанський комбікормовий завод» (07543, Київська область, м. Березань, вул.Маяковського,12 ) судові витрати у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур