Справа № 540/1495/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1495/19
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря Худика С.А.

за участю представника апелянта Афанасьєвої І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині порушення вимог ст. 40 Конституції України, ч. ч. 3, 4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", ч. 2 п. 20 розділу III Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України 20.12.2017 року № 357, п. 1 розділу III Інструкції про порядок проведення службових розслідувань, затвердженої наказом Генерального прокурора від 06.12.2017 року № 343, зареєстрованої Міністерством юстиції України 02.01.2018 року № 8/31460.

- зобов`язати Генеральну прокуратуру України розглянути подане позивачем звернення від 29.05.2019 року та надати обґрунтовану відповідь.

Позовна заява мотивована тим, що позивачем було надіслано на адресу Генеральної прокуратури України звернення щодо протизаконних дій службових осіб Генеральної прокуратури України та прокуратури Херсонської області, неупередженість та затягування кримінального провадження №0000024. Проте, відповіді на своє звернення він не отримав, оскільки відповідач протиправно надіслав його до органу, на який скаржився заявник.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Генеральної прокуратури України щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 29.05.2019 року в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян", Порядком розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 20.12.2017 року № 357 та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 06.12.2017 року № 343, зареєстрованою Міністерством юстиції України 02.01.2018 року №8/31460.

Зобов`язано Генеральну прокуратуру України (, 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) розглянути скаргу ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 29.05.2019 року в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян", Порядком розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 20.12.2017 року № 357 та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 06.12.2017 року № 343, зареєстрованою Міністерством юстиції України 02.01.2018 року № 8/31460.

В апеляційній скарзі, Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 24 вересня 2019 року скасувати, провадження у справі закрити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що у зверненні від 29.05.2019 ОСОБА_1 оскаржував дії та бездіяльність посадових осіб органів прокуратури під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024. Таким чином, доводи позивача про те, що він звернувся до Генеральної прокуратури України в порядку Закону України «Про звернення громадян», є безпідставними, оскільки зі змісту звернення вбачається, що воно стосується досудового розслідування у кримінальному провадженні. Судом не спростовано доводів Генеральної прокуратури України про необхідність вирішення скарги позивача у порядку кримінального судочинства, оскільки ним оскаржується бездіяльність посадових осіб прокуратури Херсонської області з питань закриття кримінального провадження, строків та зміни органу досудового розслідування, що урегульовано і здійснюється виключно у порядку кримінально-процесуального законодавства. Помилковим є також посилання суду на порушення Генеральною прокуратурою України ч. 4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", відповідно до якої забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. За вимогами п. 21 розділу III Інструкції № 357 звернення громадян, за результатами розгляду яких не приймалися рішення керівниками регіональних (місцевих) прокуратур, надсилаються до регіональних (місцевих) прокуратур. Керівником регіональної прокуратури за викладеними позивачем у зверненні від 29.05.2019 доводами з приводу неналежного досудового розслідування кримінального провадження, рішення не приймалось. Оскільки за зверненням позивача рішення прокурором Херсонської області не приймалось, при надісланні його на розгляд до прокуратури Херсонської області, норми ч. 4 ст. 7 Закону не порушено.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач вказав, що на момент подання звернення до Генеральної прокуратури України, та звернення до Херсонського окружного адміністративного суду із позовною заявою, постановою старшого слідчого відділу прокуратури Херсонської області від 18 лютого 2019 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 000024 закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України, що унеможливлює розгляд будь якої скарги за правилами кримінального судочинства.

Станом на 02 грудня 2019 року, кримінальне провадження за № 000024 закрито на підставі ч. 1 п.2 ст.284 КПК України постановою старшого слідчого відділу прокуратури Херсонської області від 02 жовтня 2019 року. Посилання Відповідача на постанови Верховного Суду у справах № 21-1666а15, № 2140/1578/18, № 826/13340/15, 826/2004/18 є недоречними, оскільки у даному випадку позивач звернувся до Відповідача у відповідності до ст. 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», у зв`язку з тим, що кримінальне провадження було закрито на підставі ч.1 п. 2 ст.284 КПК України, що унеможливлює розгляд будь якої скарги за правилами кримінального судочинства, а тому судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, у даній справі необхідно враховувати висновки щодо застосування норм права, наведені у Постанові ВП ВС від 23.01.2019 р. (Справа № 802/1335/17-а).

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що 05.06.2019 року до Генеральної прокуратури України надійшло звернення ОСОБА_1 від 29.05.2019 року, зареєстроване за № 117488-19, в якому позивач просив:

"Призначити службове розслідування відносно уповноважених службових осіб Генеральної прокуратури України Ю. Мельника, І. Боршуляка, уповноважених службових осіб прокуратури Херсонської області: ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Якимів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за фактами:

- не виправданої умисної тяганини протягом п`яти років у кримінальному провадженні №0000024 від 06.02.2015 р. за ст. ст. 376, 377 КК України;

- умисного та свавільного ігнорування судових рішень;

- умисного грубого порушення ч. 4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокуратура України 20.12.2017 року № 357;

- вчинення прокурором дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

- свавільного й умисного порушення ст. 126 ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. З ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, п. п 4-8, 18. 19 Рекомендацій СМ/Кес (2010) 12 Комітету Ради Європи. Резолюції 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, Єропейської хартії про статус суддів 1998 року".

18.06.2019 року Генеральна прокуратура України листом № 15/3/1-20730-15 спрямувала для розгляду заступнику прокурора Херсонської області Ясеницькому Ю.І. скаргу позивача від 29.05.2019 року на дії і рішення окремих працівників прокуратури Херсонської області, а також з інших питань, про що повідомлено заявника.

22.07.2019 року прокуратура Херсонської області надіслала позивачу відповідь за №15/1-5726-15 на звернення від 29.05.2019 року, про те, що 27.06.2019 року ухвалою слідчого судді Білозерського районного суду скасована постанова про закриття кримінального провадження № 0000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 377 КК України, досудове розслідування триває, хід якого контролюється. Одночасно повідомлено, що при розгляді попередніх звернень ОСОБА_1 будь-яких порушень вимог Закону України "Про звернення громадян" та Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, не допущено.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що звернення позивача від 29.05.2019 року підлягає розгляду в порядку, передбаченому Законом України « Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР, Інструкцією про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 20.12.2017 року № 357 та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 06.12.2017 року № 343, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 02.01.2018 року за № 8/31460, саме за правилами адміністративного судочинства, та відповідачем не розглянуто скаргу позивача належним чином.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР).

Статтею 16 Закону № 393/96-ВР визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно з частинами першою, третьої та четвертої ст. 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої ст. 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно з частиною першої ст. 18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Приписами статті 40 Конституції України, Законів України "Про звернення громадян", статті 9 Закону України "Про прокуратуру" та з метою забезпечення реалізації прав громадян на особисте звернення до органів прокуратури України наказом Генеральної прокуратури України від 20 грудня 2017 року № 357 затверджено Інструкцію про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України (далі - Інструкція).

Порядок розгляду звернень громадян, запитів і звернень народних депутатів України, комітетів Верховної Ради України, депутатів місцевих рад (далі - звернення і запити), строки їх розгляду, а також основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян у Генеральній прокуратурі України, у тому числі у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, регіональних, місцевих та військових прокуратурах (далі - органи прокуратури) визначений частиною 1 розділу І Інструкції.

Відповідно до частин 1, 8, 10 розділу ІІІ Інструкції звернення, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до частини 1 розділу IV Інструкції звернення громадян вирішуються у строк не більше одного місяця від дня надходження до прокуратури. Звернення, що не потребують додаткового вивчення і перевірки, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів, якщо інший строк не встановлено спеціальним законом.

Згідно із частинами 7, 8, 9 розділу IV Інструкції за результатами розгляду звернень приймається одне з таких рішень: задоволено - наведені у зверненні доводи визнано обґрунтованими і за результатами вжито заходів до поновлення прав і законних інтересів заявника (прийнято відповідне процесуальне рішення за результатами вирішення скарги на дії, рішення слідчого або прокурора; пред`явлено позов; здійснено вступ у справу, порушену за позовами інших осіб; внесено апеляційну, касаційну скарги або заяву про перегляд судового рішення; надано письмову вказівку відповідно до статті 26 Закону України "Про прокуратуру"); відмовлено у задоволенні (відхилено) - вимоги заявника, викладені у зверненні, визнано необґрунтованими; роз`яснено - надано роз`яснення щодо компетенції органів прокуратури, вимог законодавства.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі порушені у ньому питання, заявнику надано відповідь.

Відповідь за результатами вирішення звернення надається тим органом прокуратури, якому його надіслано і до компетенції якого належить вирішення порушених у ньому питань.

Зі змісту скарги позивача від 29.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 просить провести службове розслідування відносно посадових осіб Генеральної прокуратури України та прокуратури Херсонської області, якими при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 допущені протиправні дії та бездіяльність, чим порушені норми Конституції України, Закону України "Про звернення громадян", та інших законодавчих актів.

Отже, отримавши скаргу позивача щодо протиправних дій та бездіяльність посадових осіб Генеральної прокурати України та прокурора Херсонської області та інших посадових осіб цієї прокуратури, відповідач на виконання наведених вище положень законодавства, зобов`язаний був надати оцінку обставинам, викладеним у скарзі на предмет наявності підстав для призначення службового розслідування.

Генеральна прокуратура України ж не розглянула всі порушені у скарзі питання, а лише листом від 22.07.2019 року прокуратура Херсонської області надіслала позивачу відповідь за №15/1-5726-15 на звернення від 29.05.2019 року, про те, що 27.06.2019 року ухвалою слідчого судді Білозерського районного суду скасована постанова про закриття кримінального провадження № 0000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 376, ч. 1 ст. 377 КК України, досудове розслідування триває, хід якого контролюється. Одночасно повідомлено, що при розгляді попередніх звернень ОСОБА_1 будь-яких порушень вимог Закону України "Про звернення громадян" та Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України не допущено.

Отже, аналіз вищевикладених норм законодавства та зміст листа відповідача дає підстави стверджувати, що відповідачем не розглянуто скаргу позивача належним чином.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що направляючи скаргу позивача до прокуратури Херсонської області, Генеральна прокуратура України недотрималася вимог статті 7 Закону № 393/96-ВР, відповідно до якої забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано статтями 303-313 Глави 26 Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, на момент подання позивачем звернення до Генеральної прокуратури України, та звернення до Херсонського окружного адміністративного суду із позовною заявою, постановою старшого слідчого відділу прокуратури Херсонської області від 18 лютого 2019 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 000024, закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.

Чітке розмежування компетенції між судами різних юрисдикцій є запорукою стабільності правової системи як необхідної умови втілення гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Критеріями такого розмежування, тобто передбаченими законом умовами, за якими певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, суб`єктний склад і характер спірних правовідносин у їх сукупності або пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Право на звернення до суду не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур, та осіб, котрі вправі ініціювати їх вирішення. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу та самі по собі не є порушенням прав на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 6, 13 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод (далі - Конвенція, ЄКПЛ).

Регламентована у статті 13 Конвенції гарантія встановлює загальний фундаментальний принцип, відповідно до якого кожна людина і громадянин, які вважають порушеним своє право, визначене Конвенцією, повинні мати реальну можливість у межах національних правових процедур домогтися ретельної перевірки відповідних доводів компетентними органами, в разі їх підтвердження - констатації протиправності відповідних рішень, дій або бездіяльності представників держави, анулювання юридичних наслідків вищезазначених рішень або дій, припинення свавільного обмеження прав, за наявності підстав - також відшкодування шкоди і притягнення винних до відповідальності.

Визначення конкретних способів здійснення такої можливості є прерогативою національного законодавства, яке при регламентації юридично значущих дій завжди обмежує можливість їх вчинення певними правилами. Встановлення й застосування відповідних правил щодо реалізації прав на справедливий судовий розгляд та юридичний захист не суперечать вимогам статей 6, 13 Конвенції, якщо тільки вони не призводять до нівелювання самого змісту зазначених прав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, згідно з частиною першою статті 24 КПК кожному гарантується в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року у справі за № 802/1335/17-а висловив правову позицію стосовно того, що лише у випадках, коли на момент звернення особи зі скаргою на проведені у кримінальному провадженні процесуальні дії, які за правилами КПК не підлягають окремому оскарженню і можуть перевірятися при розгляді судом кримінальної справи по суті, кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення, розгляд таких скарг за правилами кримінального судочинства стає неможливим. Виключно в цьому разі, у зв`язку з відсутністю в особи альтернативного способу юридичного захисту, з метою реалізації її права за статтею 13 ЄКПЛ, а також з урахуванням того, що в даній ситуації перевірка правомірності слідчих дій за іншою процедурою не може зашкодити реалізації завдань кримінального провадження, позов має розглядатися судом адміністративної юрисдикції.

Посилання Генеральної прокуратури України на вимоги статей 303-306 КПК України є помилковими, відповідно до наведеного. Недоречними є також посилання відповідача на судову практику застосування норм матеріального та процесуального права Верховного Суду у справах № 21-1666а15, № 2140/1578/18, № 826/13340/15, 826/2004/18, оскільки фактичні обставини у даних справах порівняно з цією, є різними.

Із огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.12.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.