Справа № 440/4500/18
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 р.Справа № 440/4500/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Мільгевської Я.В.,

представника відповідача - Дудника В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року, (головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, повний текст складено 25.07.2019 року) року по справі № 440/4500/18

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України , Головного управління ДФС у Полтавській області третя особа начальник Головного управління ДФС у Полтавській області Садовий Сергій Володимирович

про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахування збільшення позовних вимог просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Полтавській області під час оцінки кваліфікації та продуктивності праці заступників начальника ГУ ДФС у Полтавській області

- скасувати пункту 1 додатку 3 "Список працівників Головного управління ДФС у Полтавській області для попередження про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників з одночасним пропонуванням іншої роботи" до наказу ГУ ДФС у Полтавській області № 2039 від 13.08.2018 р. "Про введення в дію змін до організаційної структури і штатного розпису";

- визнати незаконним та скасувати наказ ДФС України № 2113-о від 01.11.2018 р. "Про звільнення ОСОБА_1 " у зв`язку зі скороченням штату державних службовців;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ ДФС в Полтавській області;

-стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 додатку 3 "Список працівників Головного управління ДФС у Полтавській області для попередження про наступне вивільнення у зв`язку скорочення чисельності і штату працівників з одночасним пропонуванням іншої роботи" до наказу Головного управління ДФС у Полтавській області № 2039 від 13.08.2018 р. "Про введення в дію змін до організаційної структури і штатного розпису".

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України № 2113-о від 01.11.2018 р."Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДФС у Полтавській області з 02.11.2018 р.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2018 р. по 15.07.2019 р. в розмірі 132 649, 48 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Головне управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки відповідачем, у зв`язку зі скороченням штату, своєчасно попереджено позивача про звільнення, запропоновані посади, досліджувалося питання наявності у позивача переважного права на залишення на роботі, проводився порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, а отже звільнення відбулося із дотриманням норм Закону України " Про державну службу". Судом не враховано, що в 2018 р. позивача не виконував обов`язки керівника ГУ ДФС у Полтавській області, на відмінну від інших працівників; участь позивача у нарадах, робочих групах та інших заходах не є найбільшою, стаж роботи позивача не є найбільшим; інші працівники навчалися у вищих навчальних закладах без відриву від виробництва; кількість підпорядкованих позивачу працівників була значно меншою від інших.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Позивач та його представник заперечували проти вимог апеляційної скарги, вважали рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що з ОСОБА_1 з 1994 р. працював в податкових органах, а з 13.04.2018р. по 01.11.2018р. обіймав посаду заступника начальника Головного управління ДФС у Полтавській області, що підтверджується наказом ДФС України від 13.04.2018 р. № 617-о (т.1 а.с. 67).

Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28.03.2018р. № 296 "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби"

На підставі наказів ДФС України від 10.05.2018р. № 293 "Про реорганізацію територіальних органів ДФС у Полтавській області", від 06.06.2018р. "Про затвердження чисельності працівників головних управлінь ДФС в Областях, м. Києві, державних податкових інспекцій у районах, містах (крім міста Києва), районах у містах, об`єднаних державних податкових інспекцій головних управлінь ДФС в областях та м. Києв", наказів ГУ ДФС у Полтавській області від 13.08.2018р. № 2039" Про введення в дію змін до організаційної структури і штатного розпису" ГУ ДФС у Полтавській області , Переліку змір № 2 до організаційної структури ГУ ДФС у Полтавській області на 2018р. і Переліку № 3 змін до штатного розпису на 2018р. ГУ ДФС у Полтавській області проведено процедуру скорочення (зменшення) штатної чисельності працівників. (т. 1 а.с. 101,103).

30.06.2018 р. в.о. Голови державної фіскальної служби України М. Продан затверджено Перелік змін № 2 до організаційної структури Головного управління ДФС у Полтавській області на 2018 р., згідно якого виводиться із структури посада заступника начальника ГУ ДФС у Полтавській області - 5, вводиться - 4 посади (т. 1 а.с. 76-81).

03.08.2018р. в.о. голови ДФС України затверджено Перелік № 3 змін до штатного розпису на 2018р. ГУ ДФС в Полтавській області. (т.1.а.с.82-100)

У зв`язку з реорганізацією державних податкових інспекцій шляхом їх приєднання як структурних підрозділів до ГУ ДФС, скороченням штату працівників ГУ ДФС 20.08.2018р. позивачу надано для ознайомлення письмове повідомленням про наступне вивільнення , яким ГУ ДФС у Полтавській області попередило про наступне звільнення із займаної посади не раніше 22.10.2018р. за п.1 ч.1. ст.41 з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до ч.4 ст.87 Закону України " Про державну службу".Одночасно запропоновано переведення на вакантну посаду в ГУ ДФС відповідно до п.1 ч.1 ст.41 Закону України " Про державну службу" - начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури.

Позивач письмово висловив свою не згоду із запропонованою посадою. (т.1 а.с. 51)

13.08.2018 р. Головним управлінням ДФС у Полтавській області прийнято наказ № 2039 Про введення в дію змін до організаційної структури і штатного розпису та додатком 3 до нього попереджено про наступне вивільнення у зв`язку з скороченням численності штату працівників з одночасним пропонуванням іншої роботи заступника начальника Головного управління ДФС у Полтавській області Храмова В.В. , посада яка пропонується після внесення таких змін начальник відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури (т. 2 а.с. 72-74 76).

05.10.2018р. відповідачем позивача ознайомлено із додатковим письмовим повідомленням про наступне вивільнення, в якому запроповано йому переведення на одну з 9 посад:

начальника відділу організації документування і роботи з документами з обслуговування відокремлених управлінь управління організації роботи;

головного державного ревізора - інспектора відділу перевірок платників основних та інших галузей економіки та у сферах матеріального виробництва, торгівлі і послуг управління аудиту, за строковим призначенням на період відсутності державного службовця, за яким відповідно до закону зберігається посада державної служби;

головного державного ревізора - інспектора відділу перевірок з окремих питань та окремих платників управління аудиту;

головного державного ревізора - інспектора відділу координації, звітності та аналізу управління аудиту;

головного державного ревізора - інспектора відділу боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом;

головного державного ревізора - інспектора відділу боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, за строковим призначенням на період відсутності державного службовця, за яким відповідно до закону зберігається посада державної служби;

старшого державного ревізора - інспектора відділу моніторингу та інформаційно-аналітичного забезпечення управління погашення боргу;

старшого державного ревізора - інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління погашення боргу;

старшого державного ревізора - інспектора відділу погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління погашення боргу.

Позивач висловив свою не згоду із запропонованими посадами.

Відповідачем вивчалося питання переважного права на залишення на роботі серед працівників, посади яких підлягали скороченню, про що складені довідка щодо заступників начальника для здійснення аналізу прав щодо обмеження на звільнення чи/та переважних прав на залишення на роботі; щодо продуктивності праці; щодо освіти і підвищення кваліфікації; рейтинг публічності. (т.2 а.с.146-149)

Наказом ГУ ДФС у Полтавській області від 01.11.2018 р. " 2113-о ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Головного управління ДФС у Полтавській області у зв`язку із скороченням штату відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 87 Закону України "Про державну службу" та п. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати. (т. 1 а.с. 37)

Вважаючи протиправним звільнення з посади позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача відповідачем порушено ст.42 КЗпП, не було дотримано принципу рівності прав учасників порівняння, відповідачем не доведено належними доказами показники переважного права на залишення на роботі заступників начальника ГУ ДФС у Полтавській області, при визначенні продуктивності праці працівників відповідачем були враховані показники заохочень непрофільного органу, не було взято до уваги тривале виконання позивачем обов`язків керівника, його освіта.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 6 ст.43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Принципи , правові та організаційні засади забезпечення публічнох, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхнії особистих якостях та досягненнях, врегульовані Законом України " Про державну службу" (далі Закон № 889).

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 83 Закону №889 державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення(ст.ст.87, 87-1 цього Закону)

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 Закону № 889 серед підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Згідно з ч. 3 ст. 87 Закону №889 процедура вивільнення державних службовців на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Таким чином процедура вивільнення державних службовців на підстав п.1 ч.1 ст.87 Закону 889 регулюється нормами КЗпП.

За змістом ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 49-2 КЗпП одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України Про зайнятість населення, власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 КЗпП перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України .

Колегія суддів суддів зазначає, що аналіз положень ст.42 КЗпП дає підстави для висновків, що перевага на залишення на роботі у першу чергу надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці.

Судом встановлено, що з 5 посад заступників начальника, одна посада скорочувалася та за новим штатним розкладом їх становило -4.

Доводи апеляційної скарги зводяться до виконання відповідачем обов`язку дослідження питання наявності у працівників переважного права на залишення на роботі.

Колегія суддів зазначає, що при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для перевірки наявності у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, повинні досліджуватись документи та інші відомості, а саме про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про досвід трудової діяльності, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи тощо.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але у підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з`ясовувати сам суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Судом встановлено, що відповідачем проводився порівняльний аналіз кваліфікації та продуктивності праці працівників за період лютий - липень 2018 р, посади яких скорочуються за показниками заохочувань, публічності, періодів виконання трудових функцій заступників начальників, продуктивності праці, про свідчать відповідні довідки (т. 1, а.с. 146-149).

На час звільнення позивач має загальний стаж роботи в податкових органах 21 рік 10 місяців 08 днів, обіймав керівні посади заступника начальника , першого заступника ГУ Міндоходів, ГУ ДФС у Полтавській області більше 4 років,має дві вищі освіти (Полтавський кооперативний інститут за спеціальністю "Бухгалтерський облік , контроль і аналіз господарської діяльності" та Національну академію державного управління при Президенті України за спеціальністю " Державне управління").

Згідно довідки - додаток 1 рейтинг заступників начальника ГУ ДФС у Полтавській області визначався за наступними критеріями: кваліфікація (підготовка, перепідготовка, а також підвищення кваліфікації за останні 3 роки); показник продуктивності праці (стягнення/заохочення за останній рік) - ч.1 ст. 42 КЗпП; стаж роботи у податкових органах, інші переваги, передбачені ч.2, 3 ст. 42 КЗпП.

Приміткою до довідки - додатку 1 передбачено, що за ч.1 ст. 42 КЗпП вища освіта становить 1 бал, підвищення кваліфікації - 1 бал, заохочення - 1 бал, стягнення - 1 бал; за ч.2, 3 ст. 42 КЗпП - будь яке право - 0,1 бала, стаж за кожний рік - 0,01 бали.

Згідно графи 5 довідки - додатку 1 у підсумку переважних прав ОСОБА_1 визначено 1,21 бали (1 бал за ч. 1 ст. 42 КЗпП, 0,21 за ч.2, 3 ст. 42 КЗпП).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем безпідставно не зараховано бал за навчання позивача у Національній академії державного управління у 2017 році, як підвищення кваліфікації та не доведено ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції підстави не врахування зазначених обставин.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що при аналізі кваліфікації та продуктивності працівників відповідачем враховані показники підвищення кваліфікації та заохочення за 2017р., проте як позивач з 2016 по 2018р. з незалежних від нього обставин не працював, оскільки не був поновлений на роботі на виконання рішення суду, а тому було порушено рівнозначне порівняння позивача за цим показником з іншими особами.

Відповідачем також були враховані заохочування працівників, зокрема "почесні грамоти" видані Полтавською обласною державною адміністрацією, Полтавською міською радою.

Колегія суддів зазначає, що заохочення до державних службовців, які займають посади категорій "Б" і "В", застосовуються керівником державної служби в рамках відомчого органу, яким є Державна фіскальна служба України.

Так, з довідки щодо періодів виконання трудової функції заступників начальника ГУ ДФС у Полтавській області вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 призначено на дану посаду лише 22.02.2018 року, тобто всі нагородження, які зазначені у порівняльній таблиці, отримані ними на інших посадах, а отже врахування їх при порівнянні за період обіймання посади заступника начальника ГУ ДФС не свідчить про наявність переваги щодо продуктивності праці.

Також в якості переваг відповідачем враховано навчання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у вищих навчальних закладах без відриву від виробництва, а також наявність у ОСОБА_4 трьох утриманців, проте виключно при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається тим категоріям працівників, перелік яких визначений ст. 42 КЗпП України.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що під час встановлення критеріїв кваліфікації відповідачем залишено поза увагою, наявність у позивача двох вищих освіт, тривалого виконання обов`язків керівника під час роботи в податкових органах, що свідчить про більш високу кваліфікацію працівника відносно інших.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необ`єктивного визначення продуктивність праці заступників начальника Головного управління ДФС за лютий - липень 2018 р. , оскільки такі показники визначалися відповідачем за кількістю відеоселекторів, участі в профільних нарадах, проте як порядок денний нарад, коло учасників у робочих групах, апаратних нарадах та колегіях визначався начальником ГУ ДФС .

Крім того, допитана в судом першої інстанції свідок ОСОБА_6 підтвердила, що комісія з вивчання переважного права на залишення на роботі працівників не створювалася, відомості зазначені в довідці щодо продуктивності праці складені на підставі інформації, яка містилася у її відділі. Також підтвердила, що кількість працівників, що підпорядковані кожному із заступників начальника визначається наказом начальника ГУ ДФС у Полтавській області, організаційною структурою ГУ ДФС у Полтавській області на 2018р. та штатним розписом та не залежить від волі особи, що обіймає посаду заступника начальника. Для участі у проведенні профільних нарад ДФС запрошуються працівники, яких стосується питання, що винесене на порядок денний і перелік цих осіб, визначений у запрошенні.

Отже, участь у профільних нарадах не залежала від волі позивача, а тому доводи апелянта про найменшу у позивача кількість підпорядкованих працівників, та проведених нарад є необґрунтованими.

Щодо врахування відповідачем участі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , у обласних конкурсах, нарадах в ОДА, колегія суддів зазначає, що така участь здійснювалась у зв`язку з делегуванням начальником ГУ ДФС у Полтавській області повноважень своєму заступнику, що вбачається з листів Полтавської обласної державної адміністрації. Наведене свідчить про участь зазначених осіб у відповідних заходах не з власної ініціативи, а за ініціативи керівника. Вищенаведене спростовує доводи апелянта про найменшу участь позивача у подібних заходах.

Разом з тим, відповідачем не обґрунтовано не врахування участі позивача в організації проведення Дня довкілля та підведення його підсумків (наказ ГУ ДФС №5-аг від 04.04.2018 року).

Доводи апелянта щодо не виконання позивачем у 2018 р. обов`язків керівника ГУ ДФС у Полтавській області, колегія суддів вважає такими, що не свідчать про непродуктивність чи не компетентність позивача, оскільки покладення виконання обов`язків керівника на його заступника вирішується саме керівником та не залежить від волі позивача.

Також відповідачем при визначені продуктивності праці позивача враховувався такий чинник, як "рейтинг публічності" заступників начальника Головного управління ДФС у Полтавській області за лютий - липень 2018 р. за кількістю публікацій у ЗМІ та участь у публічних заходах.

Колегія суддів зазначає, що даний рейтинг не є проявом продуктивності праці заступників начальника ГУ ДФС, оскільки такі виступи не входять до кола посадових обов`язків.

Слід також зазначити, що відповідно до листа Національного агентства України з питань державної служби №2160/07.02-19 від 08.04.2019 р., оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

Завдання і ключові показники визначаються з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції.

Ефективність роботи (продуктивність праці) державного службовця, незалежно від того, посаду якої категорії він займає, відображають бали, виставлені за результатами оцінювання на основі згаданих критеріїв.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо не доведеності відповідачем належними доказами показників переважного права на залишення на роботі заступників начальника ГУ ДФС у Полтавській області.

Доводи апелянта про не вірний розрахунок підсумку кількості балів переважних прав спростовується вищенаведеним.

Визначені судом першої інстанції період вимушеного прогулу позивача та сума середнього заробітку за час такого прогулу не є предметом апеляційного оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну правову оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі № 440/4500/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 24.12.2019 року