Справа № 540/2496/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2496/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивач просить суд:

- визнати дії по відмові ГУПФ України в Херсонській області здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправними;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на підставі пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 26.12.2017 року звернулась до Каланчацького сервісного центру Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо призначення пенсії за вислугу років згідно із пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Листом ГУ ПФУ в Херсонській області за вих. № 687/Л-99-1 від 11.10.2019 року позивачу відмовлено за відсутності необхідного стажу що дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, позивач 23.10.2019 року повторно звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області з листом в якому вказала, що в дійсний час має загальний стаж 28 років і 5 місяців, однак відповідачем було відмовлено позивачу в призначені пенсії.

У зв`язку з тим, що рішенням управління від 29.01.2018 року № 7 позивачу відмовлено в призначені пенсії за вислугу років. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними в зв`язку з чим просить суд визнати дії відповідача щодо не призначення пенсії за вислугою років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправними та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на підставі пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року провадження у адміністративній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

16.12.2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні. Стверджував, що надані позивачем документи підтверджують стаж роботи, який скалв 26 років 4 місяці 29 днів, що не дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також зазначив, що після 26.12.2017 року позивач з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог Порядку № 22-1 до Головного управління Фонду не зверталась, жодного рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» після 29.01.2018 р. Головним управлінням Фонду не приймалось.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив: ОСОБА_1 , має диплом Бериславського педагогічного училища Херсонської області за кваліфікацією вихователь дошкільного закладу.

Трудовою книжкою серії НОМЕР_1 підтверджуються періоди роботи позивача на посаді вихователя дитячого садка, відповідно до якої стаж позивача складає:

з 01.07.1984 р. по 13.08.1984 р. (2 місяці) - вихователем дитячого садку будівельно-монтажного управління № 24 тресту «Херсон водбуд»;

з 01.08.1985 р. по 17.05.1999 (13 років 9 місяців 17 днів) - вихователем дитячого садка БМУ - № 4, ясла - садка № 2 «Казка» ;

з 28.04.2005 по 31.12.2015 р. (10 років 8 місяців 04 дні) - вихователем Каланчацького ясла - садка № 1 «Сонечко»;

з 04.01.2016 р. по 22.12.2017 р. (1 рік 11 місяців 18 днів) - вихователем Каланчацького ясла-садка № 1 «Сонечко»;

з 03.01.2018 р. по 15.10.2019 р. (1 рік 9 місяців 12 днів) - вихователем Каланчацького ясла-садка № 1 «Сонечко».

Позивач 26.12.2017 р. звернулась до Каланчацького сервісного центру Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років згідно пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Скадовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 29.01.2018 р. № 7 відмовлено позивачу у призначені пенсії на підставі діючих на момент прийняття рішення норм законодавства, а саме: відповідно до пункту «е» статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України , станом на 01.04.2015 р. - не менше 25 років та після цієї дати: З 01.04.2015 р. по 31.03.2016 р. - не менше 25 років 6 місяців, з 01.04.2016 р. по 31.03.2017 р. не менше 26 років, з 01.04.2017 по 31.03.2018 р. не менше 26 років 6 місяців.

Спеціальний стаж за наданими довідками становить 26 років 5 місяців 14 днів. Оскільки ОСОБА_1 , не мала необхідного спеціального стажу станом на 01.04.2015 р. - 25 років, а станом на 01.01.2016 р. 25 років 6 місяців право на призначення пенсії визначається з урахуванням віку та кількості років спеціального стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

23.10.2019 року позивач повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про призначення пенсії за вислугою років на підставі п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також, позивачем зазначено, що в дійсний час вона має стаж 28 років 5 місяців.

Листом від 11.11.2019 року № 760/Л-99-1 відповідач повідомив, що рішенням управління від 29.01.2018 р. № 7 вже відмовлено позивачу в призначені пенсії за вислугу років, крім того листом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 11.10.2019 року № 687/Л-99-1 надані відповідні роз`яснення щодо порядку призначення пенсії за вислугу років та підстав відмови в її призначені.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд зазначає наступне: відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1788 існують такі види державних пенсій, трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 7 Закону № 1788 визначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, в яких спеціальний стаж роботи на 01.04.2015 - 25 років або на 01.01.2016 - 25 років 6 місяців, мають право на призначення пенсії за вислугу років при зверненні в будь-який час незалежно від віку.

Таким чином, позивачу пенсія за вислугою років може бути призначена за наявності стажу роботи з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 65 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 48 КЗпП України передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (який набрав чинності з 01.01.2004) визначено, що страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Враховуючи вищезазначені положення Закону, головними умовами для призначення пенсії за вислугою років є наявність кількості відповідного стажу.

Судом встановлено, що вперше позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 26.12.2017 року.

Однак, відповідачем Рішенням від 29.01.218 року № 7 відмовлено в призначені пенсії за вислугою років з підстав відсутності необхідного спеціального стажу.

23.10.2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років, з повідомленням про наявність у неї стажу 28 років і 5 місяців, однак відповідач не приймаючи рішення відповідно до вимог Порядку № 22-1, листом від 11.11.2019 року № 760/Л-99-1 повідомлено позивача, що її заява вже розглядалась, за результатами якої прийнято рішення від 29.01.2018 року № 7 про відмову у призначені пенсії за вислугою років на підставі пункту «е» ст. 55 ЗУ «про пенсійне забезпечення».

Матеріалами справи, а саме копією трудової книжки підтверджується періоди роботи позивача на посаді вихователя дитячого садка, відповідно до якої стаж позивача складає 28 років і 5 місяців:

з 01.07.1984 р. по 13.08.1984 р. (2 місяці) - вихователем дитячого садку будівельно-монтажного управління № 24 тресту «Херсон водбуд»;

з 01.08.1985 р. по 17.05.1999 (13 років 9 місяців 17 днів) - вихователем дитячого садка БМУ - № 4, ясла - садка № 2 «Казка» ;

з 28.04.2005 по 31.12.2015 р. (10 років 8 місяців 04 дні) - вихователем Каланчацького ясла - садка № 1 «Сонечко»;

з 04.01.2016 р. по 22.12.2017 р. (1 рік 11 місяців 18 днів) - вихователем Каланчацького ясла-садка № 1 «Сонечко»;

з 03.01.2018 р. по 15.10.2019 р. (1 рік 9 місяців 12 днів) - вихователем Каланчацького ясла-садка № 1 «Сонечко».

Суд звертає увагу, що в даному випадку відсутня необхідність підтвердження наявного трудового стажу через механізм його зарахування за рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки у позивача наявна трудова книжка, яка дає можливість встановити характер роботи позивача на посаді вихователя дитячого садка і є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів орган Пенсійного фонду ухвалює рішення про призначення чи про відмову у призначенні пенсії.

Однак, відмова відповідача була викладена листом від 11.11.2019 року № 760/Л-99-1, що суперечить нормам Порядку № 22-1, а саме п. 4.3, відповідно до якого не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Право особи на одержання (перерахунок) пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку № 22-1).

Так, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 зі змінами (далі - Порядок №22-1)).

Відповідно до п. 1.7. розділу І Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Розділом II Порядку №22-1 визначено документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, зокрема п.2.4. зазначеного розділу визначено, що до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Відповідно до п. 4.1. розділу IV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Отже, відповідно до положень вищезазначеного Порядку № 22-1 визначено, що за результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області має видаватися відповідне рішення. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про призначення пенсії за вислугою років або про відмову в її призначені повинно оформлятися у формі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

В межах даного адміністративного спору позивач звернулась до відповідача не із зверненням, а із заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа. Відсутність належним чином оформленого рішення ГУ ПФУ в Херсонській області про призначення пенсії чи відмову у її призначені у формі рішення, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, надані відповідачем листи від 11.10.2019 р. № 687/Л-99-1 та від 11.11.2019 № 760/Л-99-, в яких ГУ ПФУ в Херсонській області надано позивачу інформацію про неможливість призначення пенсії за вислугою років на підставі пункту «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», не може сприйматися судом як належна відмова.

Із змісту вищевикладеного, суд приходить до висновку, що наведені норми містять в своєму змісті пряму вказівку щодо того, якою має бути поведінка (дії) органу, який відповідно до положень закону має повноваження щодо призначення (перерахунку) пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший. Однак, відповідач, всупереч вимогам чинного законодавства проявив протиправну бездіяльність, яка виразилась у неприйнятті жодного з рішень про призначення або відмову у призначенні пенсії за вислугою років.

З урахуванням вищевикладеного, суд не приймає до уваги посилання відповідача, що позивач після 26.12.2017 року з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог Порядку № 22-1 до Головного управління Фонду не зверталась, так як ОСОБА_1 зверталась до відповідача з заявою від 23.10.2019 року про призначення пенсії за вислугу років, яка відповідачем залишена без вирішення її по суті, отже суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде визнати дії суб`єкта владних повноважень стосовно розгляду поданої позивачем заяви у не встановлений ЗУ "Про пенсійне забезпечення" спосіб протиправними.

На підставі вказаного суд робить висновок щодо визнання дій ГУ ПФУ в Херсонській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років у не встановлений ЗУ "Про пенсійне забезпечення" спосіб протиправною.

Що стосується вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області, про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на підставі пункту «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суд дійшов висновку про їх відмову з огляду на таке: зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду справи, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановлені судових рішень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині та вважає, що права позивача можуть бути належним чином поновлені шляхом повторного, повного та всебічного розгляду питання згідно приписів законодавства з урахуванням висновків суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.08.2018 року у справі №820/2605/17, "безпідставним є посилання в обґрунтування касаційної скарги на те, що зобов`язавши відповідача повторно розглянути клопотання позивача суд вийшов за межі позовних вимог та втрутився у його дискреційні повноваження, а також те, що вказане клопотання відповідачем розглянуто та надано письмову відповідь, у зв`язку з чим підстави повторного розгляду клопотання відсутні, оскільки відповідачем передбаченого законодавством рішення за результатами клопотання позивача прийнято не було".

Враховуючи, що в досліджуваних правовідносинах встановлено факт ухилення відповідача від винесення встановленого чинним законодавством рішення, суд вважає необхідним встановити позивачу належний спосіб захисту порушених прав та інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача що ґрунтується на чинному законодавстві України, суд вважає необхідним здійснити такий захист шляхом зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років у не встановлений ЗУ "Про пенсійне забезпечення" спосіб - протиправними.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за вислугою років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривен сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул. 28 Армії, 6, ).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 111020200