Справа № 520/10322/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2019 р. Справа № 520/10322/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.11.19 року по справі № 520/10322/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області щодо не здійснення перерахунку та виплати основної державної пенсії ОСОБА_1 на підставі ч. 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої Законом на 01 січня відповідного року та відсотку втрати працездатності з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 3- 14/2019 (402/19, 1737/19) (№ 1-р(ІІ)/2019) без урахування інших Законів чи підзаконних актів, починаючи з 25.04.2019 року;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2290/03.18-20 від 24.09.2019 "Про відмову в перерахунку пенсії";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 3-14/2019 (402/19,1737/19) (№ 1-р(ІІ)/2019), починаючи з 25.04.2019 здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії ОСОБА_1 по інвалідності виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня кожного відповідного року, з урахуванням відсотку втрати працездатності, в даний час - 80%, за формулою: п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року і кожного наступного відповідного року, помножений на існуючий відповідний відсоток втрати працездатності, без врахування інших положень Закону України N2796 - ХІІ та положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з подальшим щорічним обчисленням його державної (основної) пенсії по інвалідності в разі щорічного з 1 січня кожного відповідного року збільшення розміру мінімальної заробітної плати, без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул чи розрахунків, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії;

- допустити судове рішення до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2290/03.18-20 від 24.09.2019 "Про відмову в перерахунку пенсії" є протиправним, а отже, є таким, що підлягає скасуванню. Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2290/03.18-20 від 24.09.2019 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області здійснити ОСОБА_1 з 25.04.2019 перерахунок та виплату основної державної пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої Законом на 01 січня відповідного року у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, оскільки раніше прийнятим Рішенням Чугуївського міського суду від 18.01.2018 по справі №636/4411/17, яке набрало законної сили, було зобов`язано відповідача провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії позивача, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з врахуванням проведених виплат.

Позивач звертався з приводу виконання вказаного рішення до відповідача проте, отримав рішення від № 22290/03,18-20 від 24.09.2019 року про відмову в перерахунку пенсії.

Позивач зазначає, що відповідач відмовив йому в перерахунку призначеної пенсії посилаючись на відсутність підстав такого перерахунку та правомірність визначення розміру пенсії і що позивачу виплачується пенсія згідно пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказаний перерахунок пенсії, всупереч рішенню Чугуївського міського суду від 18.01.2018 по справі №636/4411/17 та не на підставі ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно відсотку втрати працездатності, що відображено у рішенні відповідача № 2290/03.18-20 від 24.09.2019, Міжрайонною радіологічною МСЕК № 2 позивачу встановлено третю групу, а з 26.06.2012 року - встановлено другу групу інвалідності (безстроково, 80% втрати працездатності), захворювання пов`язані з фактором іонізіруючого випромінювання дії на організм від наслідків аварії на ЧАЕС, довідка № 167516 від 26.06.2012 року.

Позивач зауважує, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

На думку позивача, наведене свідчить про те, що при виконанні Чугуївського міського суду від 18.01.2018 по справі №636/4411/17, пенсія позивача повинна обраховуватися на підставі ч.3 ст.59 Закону України № 796-ХІІ оскільки в рішенні суду відсутні жодні посилання на п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210 як це здійснив відповідач.

Отже, як вбачається з вище викладеного, належним способом відновлення порушеного права, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, на думку позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№ 1-р(ІІ)/2019), починаючи з 25.04.2019 року здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії ОСОБА_1 по інвалідності виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня кожного відповідного року, з урахуванням відсотку втрати працездатності, в даний час - 80%, за формулою: п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року і кожного наступного відповідного року, помножений на існуючий відповідний відсоток втрати працездатності, без врахування інших положень Закону України №796 - XII та положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з подальшим щорічним обчисленням його державної (основної) пенсії по інвалідності в разі щорічного з 1 січня кожного відповідного року збільшення розміру мінімальної заробітної плати, без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул чи розрахунків, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії.

Відповідач надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому серед іншого зазначено, що положеннями ч. 3 ст. 59 Закону №796 не визначено механізму проведення перерахунку пенсії особам вказаним у даній статті, а такий механізм встановлений Порядок №1210, який є чинним та не скасованим.

Закон №796 не визначає, що пенсія за вказаною нормою обчислюється у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня відповідного року, а лише обчислюється виходячи з такого розміру. Відтак з аналізу вказаної норми вбачається, що п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати не є встановленим розміром пенсії, а є відправною величиною з якої обраховується розмір пенсії осіб, що зазначені у ч. З ст. 59 Закону №796.

Отже розмір пенсії повинен перераховуватись та виплачуватись відповідно до вимог п.9-1 Порядку № 1210, який саме визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону №796.

Таким чином, на думку відповідача, позивачу пенсія нарахована та виплачується згідно норм діючого законодавства, а саме п.9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 та ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому апеляційна скарга є безпідставною.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 167516 позивачу безстроково встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вказане також підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки військової частини 37528 № 51/1/3051 ОСОБА_1 призвано на збори та він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 10.12.1986 по 21.01.1987.

02.09.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просив перерахувати з 25.04.2019 пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2290/03.18-20 від 24.09.2019 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що пенсія ОСОБА_1 розрахована та виплачується відповідно до норм чинного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 59, механізм обчислення якої передбачено п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області здійснити ОСОБА_1 з 25.04.2019 перерахунок та виплату основної державної пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої Законом на 01 січня відповідного року відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, в іншій частині позовних вимог, а саме: щодо зобов`язання відповідача, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 3-14/2019 (402/19,1737/19) (№ 1-р(ІІ)/2019), починаючи з 25.04.2019 здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії позивачу по інвалідності виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня кожного відповідного року, з урахуванням відсотку втрати працездатності, в даний час - 80%, за формулою: п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року і кожного наступного відповідного року, помножений на існуючий відповідний відсоток втрати працездатності, без врахування інших положень Закону України N2796 - ХІІ та положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є безпідставними та необґрунтованими.

Оскільки положеннями ч. 3 ст. 59 Закону №796 не визначено механізму проведення перерахунку пенсії особам вказаним у даній статті, а такий механізм встановлений Порядком №1210, який є чинним та не скасованим, та дана частина позовних вимог звернута на майбутнє, а тому права позивача в даній частині позовних вимог не є порушеними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З доводів апеляційної скарги, вбачається, що позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 3-14/2019 (402/19,1737/19) (№ 1-р(ІІ)/2019), починаючи з 25.04.2019 здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії позивачу по інвалідності виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня кожного відповідного року, з урахуванням відсотку втрати працездатності, в даний час - 80%, за формулою: п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року і кожного наступного відповідного року, помножений на існуючий відповідний відсоток втрати працездатності, без врахування інших положень Закону України N2796 - ХІІ та положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року №1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п. 1 Порядку №1210 (у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 851), цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв`язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначаються за формулою П = Зс х Кзс х Кв/100% (пункт 9 Порядку).

15.11.2017 року (після внесення змін до статті 59 Закону №796) постановою Кабінету Міністрів України за № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" внесено зміни до Порядку, а саме: у першому реченні пункту 1 слова і цифри "ст. 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" замінено словами і цифрами "статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та доповнено Порядок пунктом 9-1 такого змісту: "За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Колегія суддів зазначає, що пункт 9-1 Порядку №1210 прийнятий на реалізацію норми частини третьої статті 59 Закону №796 та підлягає застосуванню до осіб, на яких поширюється дія частини третьої статті 59 вказаного Закону.

Відповідно до п.9-1 Порядку №1210 (в редакції від 26.06.2019), за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленоїзаконом на 1 січня відповідного року, за формулою: П=3с х Кзс х Кв/100%, де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс= Зп (мін) х 5/ Зе1, де Зп (мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; Зе1 - це середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відповідно п. 2 Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 р. № 280, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Слід зазначити, що положеннями ч. 3 ст. 59 Закону №796 не визначено механізму проведення перерахунку пенсії особам вказаним у даній статті, а такий механізм встановлений Порядком №1210, який є чинним та не скасованим.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку буде обмежений у розмірі та внаслідок таких протиправних дій відповідача буде порушено права позивача на належний розмір пенсії.

Щодо вимог позову в частині подальшого перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Матеріали даної справи не містять доказів того, що розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку буде обмежений у розмірі та буде порушено права позивача на належний розмір пенсії.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року прийшов до правового висновку про те, що відповідно до ч. 1 статті 2, п.п. 6, 8 ч. 1 статті 3, ч. 1 статті 6 КАС України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

Оскільки ці вимоги спрямовані на майбутнє і відсутні підстави вважати, що розмір пенсії позивача після його перерахунку буде обмежений у розмірі та будуть порушені права позивача, судом першої інстанції було правомірно відмовлено в цій частині вимог.

Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 3-14/2019 (402/19,1737/19) (№ 1-р(ІІ)/2019), починаючи з 25.04.2019 здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії позивачу по інвалідності виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня кожного відповідного року, з урахуванням відсотку втрати працездатності, в даний час - 80%, за формулою: п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року і кожного наступного відповідного року, помножений на існуючий відповідний відсоток втрати працездатності, без врахування інших положень Закону України N2796 - ХІІ та положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є безпідставними та необґрунтованими.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року по справі № 520/10322/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 по справі № 520/10322/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко