Справа № 320/4822/19
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року № 320/4822/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду ЛапійС.М., розглянувши в м. Києві у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за гр. ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.06.2019 № 33 про відмову в призначені йому пенсії;

- зобов`язати Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити пенсію за віком, визнавши його потерпілим 4 категорії, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як потерпілому від Чорнобильської катастрофи із зниженням пенсійного віку, починаючи з 14.07.2019.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус особи, яка потерпіла внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 23.06.1994 Київською обласною державною адміністрацією.

Він звернувся до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з заявою щодо призначення йому пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.06.2019 № 33 йому відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на тій підставі, що відповідно до наданих документів станом на 01.01.1993 неможливо встановити факт його проживання та роботи в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше 3 років, на підставі чого можливо призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 5 років (зниження пенсійного віку встановлюється на 4 роки за умови проживання або роботи в цій зоні станом на 01.01.1993 року не менше 2 років, та додатково 1 рік за кожний рік проживання).

Позивач вважає зазначене рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 33 від 27.06.2019 року протиправним, оскільки він має посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, до 01.01.1993 року постійно проживав та працював як в зоні підвищеного радіологічного контролю, так і в зоні безумовного (обов`язкового) виселення загально протягом 5 років 5 місяців, при цьому зона безумовного (обов`язкового) виселення має більший ступінь радіоактивного забруднення, ніж зона підвищеного радіологічного контролю, а відтак він має право на зменшення пенсійного віку для виходу на пенсію як особа, яка віднесена до 4 категорії потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Зазначає, що згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 з 01.08.1987 року по 31.01.1988 року він працював в Білоцерківській міській лікарні та проживав в м. Біла Церква, яке розташоване з зоні посиленого радіологічного контролю, з 02.02.1988 року по 01.12.1990 року працював в Поліській районній лікарні та проживав в смт. Полісся Київської області, яке віднесено до зони гарантованого і безумовного відселення, а з 01.12.1990 року працює в Фастівській районній центральній лікарні та з 22.02.1991 року проживає в м. Фастові ( узоні посиленого радіологічного контролю).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 позовну заяву залишено буз руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 замінено неналежного відповідача Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на належного - Головне управління ПФУ у Київській області .

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки Фастівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області при розгляді заяви позивача від 19.06.2019 про призначення пенсії згідно п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі наданих документів вірно встановлено відсутність підстав для призначення йому пенсії з скороченням пенсійного віку на 5 років, оскільки станом на 01.01.1993 року період проживання та роботи позивача у зоні безумовного відселення або в зоні посиленого радіологічного контролю був меншим передбаченого для застосування такого зменшення строку, у зв`язку з чим вважає рішення що Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.06.2019 № 33 про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку правомірним.

Вважає, що при зверненні з позовом позивачем не враховано положення абз. 9 пп. 5 п. 2.1 розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 в частині документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які позивачем разом з заявою про призначення пенсії надано не було.

Посилається на те, що положеннями пункту 5 частини 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше, що не дозволяє застосувати для його зниження проживання та роботу позивача до 01.01.1993 року на протязі 5 років 5 місяців у різних зонах радіологічного забруднення одночасно, у зв`язку з чим можливість призначення позивачу пенсії за приписами цієї статті відсутня.

Позивачем надано суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ст. ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, є особою, яка потерпіла внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 23.06.1994 Київською обласною державною адміністрацією.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 гр. ОСОБА_1 з 01.08.1987 по 31.01.1988 працював в Білоцерківській міській лікарні, яка розташована в зоні посиленого радіологічного контролю.

Починаючи з 02.02.1988 по 01.12.1990 позивач працював в Поліській районній лікарні, яка знаходиться в смт. Поліське, яке віднесено до зони гарантованого і безумовного відселення.

Також починаючи з 01.12.1990 позивач працює в Фастівській районній центральній лікарні, яка розташована в зоні посиленого радіологічного контролю.

Крім того, позивач з 22.02.1991 року постійно проживає в м. Фастові, віднесеному до зони посиленого радіологічного контролю.

Позивач у заяві до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 19.06.2019 № 1498 просив призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку на 5 років на підставі абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з досягненням 55-ти річного віку (з 14.07.2019 року) та за наявності у нього пільг, визначених зазначеною статтею Закону.

Абзацом 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01.01.1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до примітки (*), початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, обов`язковою умовою призначення пенсії з скороченням пенсійного віку на підставі абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є постійне проживання та/або робота в зоні посиленого радіологічного контролю на протязі не менше 4 років станом на 01.01.1993 року та за умови постійного проживання або роботи в цій зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

Як слідує з матеріалів справи, підтверджений період проживання та/або роботи позивача у зоні посиленого радіологічного контролю для цілей зниження пенсійного віку, є з 01.08.1987 року по 31.01.1988 року та з 01.12.1990 року по 01.01.1993 року, що становить 2 роки 7 місяців.

Також, підтверджений період роботи позивача у зоні безумовного відселення для цілей зниження пенсійного віку обчислюється з 02.02.1988 року по 01.12.1990 року та становить 2 роки 10 місяців.

Як слідує з рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.06.2019 № 33 , воно мотивоване відсутністю підстав для призначення гр. ОСОБА_1 пенсії з скороченням пенсійного віку на 5 років, оскільки станом на 01.01.1993 року період проживання та/або роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю э меншим за мінімально встановлений абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас, Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області розглянуло можливість призначення позивачу пенсії зі скороченням пенсійного віку на підставі абз. 4 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якого особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Відповідно до примітки (*) початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, альтернативною умовою призначення позивачу пенсії з скороченням пенсійного віку до 55 років на підставі абзацу 4 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є постійне проживання та/або робота в зоні безумовного (обов`язкового) відселення (смт. Поліське) на протязі не менше 3років станом на 01.01.1993 року, та за умови постійного проживання або роботи в цій зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

Проте, стаж роботи позивача у зоні безумовного відселення становить 2 роки 10 місяців, що не дає йому підстав для виходу на пенсію при досягнення 55-річного віку, водночас робить можливим отримання ним пенсії після досягнення 58-річного віку.

Отже, рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.06.2019 № 33 про відмову гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є правомірним, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

У частині позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію за віком, визнавши гр. ОСОБА_1 потерпілим 4 категорії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 14.07.2019 року, суд виходить з наступного:

В якості підстав для звернення з позовом в цій частині позивач посилається на те, що Київська обласна державна адміністрація 23.06.1994 року видала йому посвідчення серії НОМЕР_1 громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Позивач вважає, що оскільки він має посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, до 01.01.1993 року постійно проживав та працював як в зоні підвищеного радіологічного контролю, так і в зоні безумовного (обов`язкового) відселення загалом протягом 5 років 5 місяців, та при цьому зона безумовного (обов`язкового) відселення має більший ступінь радіоактивного забруднення, ніж зона підвищеного радіологічного контролю, він має право на зменшення пенсійного віку для виходу на пенсію, як особа яка віднесена до 4 категорії потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 11, п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у тій зоні не менше 4 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 11, абзацу 8 ч. 1 п. 3 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 3 належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно абз. 9 п.п. 5 п. 2.1 розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Київська обласна державна адміністрація 23.06.1994 року видала позивачу посвідчення серії НОМЕР_1 громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, тобто на підставі документів про постійне проживання або роботу в зоні безумовного (обов`язкового) відселення у зв`язку з проживанням позивача в смт. Поліське Київської області з 02.02.1988 року по 01.12.1990 року на протязі 2 років 10 місяців станом на 1 січня 1993 року.

Абзацом 4 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

У той же час, абзацом 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01.01.1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, постійне проживання або постійна робота у зоні безумовного (обов`язкового) відселення більше 2 років станом на 1 січня 1993 року надає більшу пільгу при зменшенні пенсійного віку в частині зарахування кожного року проживання, ніж 4 роки постійного проживання або постійної роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року.

Також із системного аналізу Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слід дійти висновку, що вказаним Законом не передбачено порядку віднесення визначених ст.ст. 11, 14 цього Закону категорій осіб, які проживали або працювали на територіях з різним рівнем радіоактивного забруднення до 1 січня 1993 року до декількох категорій одночасно для встановлення пільг і компенсацій.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Згідно ч. 4 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Отже, Київською обласною державною адміністрацією за позивачем була визнана максимальна соціальна пільга як для особи, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильський АЕС внаслідок проживання та роботи на територіях радіоактивного забруднення, та видане відповідне посвідчення категорії 3.

Також відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що органи Пенсійного фонду України в межах своїх повноважень не можуть самостійно встановлювати громадянам соціальні пільги, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а лише застосовують його положення до пільгових категорій громадян при призначенні пенсій відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.