Справа № 825/2618/13-а
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Справа № 825/2618/13-а

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області,

Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про:

- визнання протиправним та скасування наказу ДПА в Чернігівській області від 22.05.2008 № 116-о про звільнення;

- поновлення на займаній посаді з 22.05.2008;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2010 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 червня 2013 року зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року адміністративний позов було задоволено та зобов`язано відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції - скасовано та відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 29 травня 2015 року скасовано рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції - змінено в частині дати поновлення позивача на займаній посаді, з якої його було звільнено, скасовано таке судове рішення в частині вирішення позовних вимог щодо оплати за час вимушеного прогулу та направлено в цій частині справу на новий розгляд до суду першої інстанції, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року за результатами нового розгляду цієї справи в частині вимог щодо стягнення коштів за вимушений прогул - позов задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції в частині періоду вимушеного прогулу та суми до стягнення.

16.12.2015 позивач звернувся із заявою в порядку ч. 5 ст. 267 КАС України в редакції, чинній на той час, про накладення штрафу на керівників відповідачів, відповідальних за виконання постанов, у розмірі від 10-ти до 30-ти мінімальних заробітних плат.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилався на те, що відповідачі не подали до суду першої інстанції звіт про виконання постанов суду в цій справі.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року в задоволенні зазначеної заяви було відмовлено.

Постановляючи таке рішення, суд виходив з того, що ухвалою ВАСУ від 13 квітня 2016 року у цій справі було скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанції, а справу направлено на новий судовий розгляду до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що винесена неповноважним судом, та в частині мотивів для відмови в задоволенні його заяви і прийняти нове рішення, яким змінити підстави для відмови в накладенні штрафу.

Апеляційні вимоги вмотивовані тим, що посилаючись на те, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, зокрема не прийнято до уваги, що постановою ВАСУ в цій справі було лише частково скасовано рішення суду першої інстанції - щодо оплати за вимушений прогул, частині щодо поновлення на роботі - змінено в даті поновлення та в решті - залишено без змін, тобто обов`язок подати звіт за виконання відповідного судового рішення у відповідачів, за твердженням апелянта, залишився і виконаний ними належним чином не був.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2019 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи.

ГУ ДПС у Чернігівській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на відсутності жодних правових підстав для накладення на керівників відповідачів штрафу за неподання звіту про виконання рішення суду в цій справі та зазначаючи, що позивача було поновлено на роботі, а суду направлено листи про це.

Від інших учасників справи у строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 та від 23.12.2019 витребувано додаткові докази, продовжено строк розгляду справи та замінено відповідача у справі - Чернігівську ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області на його правонаступника - ГУ ДПС у Чернігівській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду - зміні з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, статті 382 КАС України у чинній редакції суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Аналогічні приписи закріплені у ст. 267 КАС України в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду із заявою про накладення штрафу та її розгляду судом першої інстанції.

Обставини, установлені судом апеляційної інстанції.

За результатами повторного розгляду цієї справи судом першої інстанції було постановлено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (25.07.2013) та зобов`язано відповідачів подати звіт про виконання такого судового рішення.

18.09.2013 та 28.11.2013 ГУ Міндоходів у Чернігівській області листами №№ 1055/7/10-111, 1930/9/10-117 повідомило суд з приводу виконання судового рішення в частині щодо поновлення позивача на посаді /т.2 а.с.169-170, 175/.

Після цього, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції - скасовано та відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі.

В наступному постановою Вищого адміністративного суду України від 29 травня 2015 року скасовано рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції - змінено в частині дати поновлення позивача на займаній посаді, з якої його було звільнено, скасовано таке судове рішення в частині вирішення позовних вимог щодо оплати за час вимушеного прогулу та направлено в цій частині справу на новий розгляд до суду першої інстанції, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, після перегляду ВАСУ зазначеного рішення суду першої інстанції у цій справі (від 25.07.2013) таке рішення в частині скасування наказу про звільнення позивача та поновлення його на посаді - залишено в силі (змінено лише дату поновлення). Скасування даного рішення суду першої інстанції здійснено ВАСУ лише щодо позовних вимог про оплату за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, вищезазначеними листами відповідач фактично звітував перед судом з приводу виконання постанови суду від 25.07.2013 в частині поновлення позивача на посаді, зокрема повідомляв про ухилення позивача від прибуття й тощо.

З огляду на зазначене та з урахуванням подальшого руху справи, колегія суддів вважає, що в цьому випадку відсутні достатні законодавчо визначені підстави для накладення на керівників відповідачів штрафу за невиконання рішення суду в цій справі.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Разом з тим, перевіряючи доводи апелянта та оскаржувану ним ухвалу суду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви позивача про накладення штрафу, але вважає, що внаслідок неповного та неправильного встановлення обставин цієї справи та їх хронологічної послідовності, така ухвала суду підлягає зміні в частині мотивів її прийняття.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року - зміні в мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року - змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 23 грудня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: