Справа № 820/4527/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 р.Справа № 820/4527/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Мельников Р.В., м. Харків) від 10.10.2019 року (повний текст додаткового рішення складений 18.10.2019 року) по справі № 820/4527/17

за позовом Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області

до Акціонерного товариства "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" 01.10.2019 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 820/4527/17, яким стягнути з позивача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви представником відповідача зазначено, що рішенням від 26.09.2019 року у задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено. При цьому, відповідачем під час розгляду справи були понесені витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000,00 грн. При цьому, представником відповідача вказано, що відповідачем дотримано вимоги п. 2 ч. 7 ст. 139 КАС України, яким передбачено можливість подання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та до закінчення судових дебатів у справі була зроблена заява про те, що докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу будуть подані ним разом із заявою про розподіл судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України. Також представником відповідача вказано, що понесення відповідачем зазначених витрат підтверджено доказами наданими до суду. З огляду на зазначене представник відповідача просив задовольнити заяву.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року по справі № 820/4527/17 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково: стягнуто на користь Акціонерного товариства "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" (вул. Маршала Конєва, буд. 21, м. Харків, 61001, код ЄДРПОУ - 00220285) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ - 14099344). У задоволення решти вимог заяви відмовлено.

Відповідач не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове додаткове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 р. у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Акціонерного товариства "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" про стягнення заборгованості відмовлено. При цьому, зі змісту рішення суду вбачається, що за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що розподіл судових витрат належить здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд першої інстанції зазначив, що в судовому засіданні, яке відбулося 26.09.2019 р. представником відповідача було заявлено усне клопотання про неможливість подання до закінчення судових дебатів додаткових доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат.

В свою чергу, з наданої до суду заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу від 01.10.2019 р. вбачається, що для надання правової допомоги у справі № 820/4527/17 відповідачем було залучено адвоката Боженко Ганну Валеріївну, з якою було укладено договір про надання адвокатом правової допомоги № 2-7/19 від 31.07.2019 року, відповідно до ч. 1 якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати клієнту наступну правову допомогу, зокрема, консультування, складання і підписання процесуальних документів та інших документів правового характеру, представництво інтересів клієнта в адміністративній судовій справі № 820/4527/17, в судах першої, апеляційної, касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 додатку № 1 вказаного договору адвокат надає правову допомогу клієнтові на платній основі. Гонорар адвоката сплачується в наступному порядку: 5000,00 грн. авансом в день підписання договору; при проведенні остаточного розрахунку клієнт сплачує адвокату 5000,00 грн. після досягнення результату, який є достатнім при наданні правової допомоги за договором. У разі ускладнення або суттєвої зміни завдання порівняно з первісним сторони узгоджують відповідну зміну гонорару.

Матеріали справи свідчать, що до вказаного договору про надання правової допомоги було укладено додаток № 2 від 05.08.2019 року, в якому сторони погодили розрахунок вартості послуг за надання правової допомоги.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання договору про надання адвокатом правової допомоги № 2-7/19 від 31.07.2019 року сторони уклали акт приймання-передачі правової допомоги № 1 від 01.10.2019 року та остаточно погодили вартість наданих правових послуг за вказаним договором, яка складає 10000,00 грн.

У частині 2 акту приймання-передачі правової допомоги № 1 від 01.10.2019 року до договору № 2-7/19 від 31.07.2019 року наведено детальний розрахунок вартості наданих правових послуг за договором про надання адвокатом правової допомоги.

Як вказано представником відповідача, вартість надання правових послуг за вказаним договором сплачена відповідачем адвокату Боженко Г.В. в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 610 від 31.07.2019 року та № 817 від 27.09.2019 року, рахунками на оплату. При цьому, представником відповідача вказано, що отримання адвокатом вказаних коштів підтверджується довідкою про рух коштів по банківському рахунку адвоката Боженко Г.В. та записами у в книзі доходів самозайнятої особи адвоката.

Частково задовольняючи заяву відповідача суд першої інстанції зазначив, що обґрунтованими є заявлені представником відповідача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн. стосовно складення додаткових пояснень у справі щодо обставин, що виникли після поновлення провадження та витрати за участь адвоката у судових засіданнях, які відбулися 12.09.2019 року та 26.09.2019 року (по 1000,00 грн. за участь у кожному судовому засіданні).

Відмовляючи в задоволенні заяви в іншій частині, суд вказав, що заявлені представником відповідача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. стосовно складення клопотань про поновлення провадження у справі та про найменування відповідача є тільки опосередковано пов`язаними із розглядом справи, не співмірними із виконаним адвокатом обсягом робіт, обсягом таких послуг та завищеними, оскільки обсяг вказаних клопотань складає один та два аркуші. Також суд зазначив, що заявлені представником відповідача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. стосовно складення заяви про розподіл судових витрат або заяви про додаткове рішення не є такими, що пов`язані із розглядом справи, оскільки пов`язані із питанням відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу.

Враховуючи те, що апелянт повністю погоджується з додатковим рішення в частині задоволення вимог заяви, позивачем додаткове рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржувалося, колегія суддів зазначає, що додаткове рішення переглядається виключно в частині відмови в задоволенні заяви (щодо стягнення 4000,00 грн.) у відповідності до приписів ст. 308 КАС України.

Що стосується наявності підстав для відмови в задоволенні заяви в цій частині, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі ч. ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Виходячи зі змісту вказаних норм, слід дійти висновку, що подання заяви та відповідних доказів має певні строкові обмеження, а саме така заява подається: 1) до закінчення судових дебатів у справі; 2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови надання стороною відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

При цьому, приписами цієї норми не встановлено вимог до форми такої заяви (усна чи письмова).

Положеннями ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, на виконання договору про надання адвокатом правової допомоги № 2-7/19 від 31.07.2019 року сторони уклали акт приймання-передачі правової допомоги № 1 від 01.10.2019 року та остаточно погодили вартість наданих правових послуг за вказаним договором, яка складає 10000,00 грн. У частині 2 акту приймання-передачі правової допомоги № 1 від 01.10.2019 року до договору № 2-7/19 від 31.07.2019 року наведено детальний розрахунок вартості наданих правових послуг за договором про надання адвокатом правової допомоги.

В той же час, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., вказав, що заявлені представником відповідача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. стосовно складення клопотань про поновлення провадження у справі та про найменування відповідача є тільки опосередковано пов`язаними із розглядом справи, не співмірними із виконаним адвокатом обсягом робіт, обсягом таких послуг та завищеними, оскільки обсяг вказаних клопотань складає один та два аркуші. Також суд зазначив, що заявлені представником відповідача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. стосовно складення заяви про розподіл судових витрат або заяви про додаткове рішення не є такими, що пов`язані із розглядом справи, оскільки пов`язані із питанням відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що стягнення витрат у цій справі стосується понесених витрат на професійну правничу допомогу, порядок стягнення яких визначений приписами ч. 5 ст. 134 КАС України, якими визначено критерії співмірності витрат на оплату послуг адвоката. В свою чергу, у разі недотримання вимог ч. 5 ст. 134 КАС України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише за клопотанням іншої сторони. В межах цієї справи позивачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката не заявлялося, а тому суд повинен був вирішувати питання про стягнення цих витрат, виходячи із приписів ст. 139 КАС України та не передбачено право суду за власною ініціативою зменшувати розмір понесених судових витрат.

Таким чином, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу, які належно підтверджені, за власною ініціативою.

Що стосується висновку суду першої інстанції про те, що складення клопотань про поновлення провадження у справі та про найменування відповідача є тільки опосередковано пов`язаними із розглядом справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання. Оскільки право на подання клопотань прямо передбачено приписами п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України та представником відповідача таке право було реалізовано шляхом подання відповідних клопотань, твердження суду першої інстанції про опосередкованість пов`язаності цих клопотань із розглядом справи є необґрунтованим.

Що стосується висновку суду першої інстанції про те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в цій частині є не співмірними із виконаним адвокатом обсягом робіт, оскільки обсяг вказаних клопотань складає один та два аркуші, то як вказувалося вище, за відсутності клопотання позивача про зменшення розміру цих витрат, у суду були відсутні підстави для їх зменшення за власною ініціативою.

Що стосується висновку суду першої інстанції про те, що складення заяви про розподіл судових витрат або заяви про додаткове рішення не є такими, що пов`язані із розглядом справи, оскільки пов`язані із питанням відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, висновки суду щодо розподілу судових витрат, до яких, в тому числі, відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. При ухваленні судом рішення було вказано, що розподіл судових витрат здійснено з урахуванням ст. 139 КАС України, у зв`язку з тим, що до закінчення судових дебатів у справі представником відповідача заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Положення ч. ч. 3, 4 ст. 143 КАС України надають право суду вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, що і було зроблено судом першої інстанції. В той же час, на складення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвокатом також був витрачений певний час, тобто виконаний певний обсяг роботи в інтересах особи, на користь якої ухвалено судове рішення, а тому підстав вважати, що ці витрати не пов`язані з розглядом справи у суду немає.

Враховуючи надані представником позивача докази на підтвердження обґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу (щодо стягнення 4000,00 грн.), колегія суддів зазначає, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу, підлягають стягненню на його користь, оскільки є співмірними зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на надання послуг та обсягом наданих послуг. Клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу або про їх необґрунтованість відповідачем не заявлялося.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року по справі № 820/4527/17 в частині відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь Акціонерного товариства "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято без урахування фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для його скасування в цій частині з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі.

В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року по справі № 820/4527/17 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року по справі № 820/4527/17 задовольнити.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року по справі № 820/4527/17 скасувати в частині відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь Акціонерного товариства "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та прийняти в цій частині нове рішення, яким заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" (вул. Маршала Конєва, буд. 21, м. Харків, 61001, код ЄДРПОУ - 00220285) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ - 14099344).

В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року по справі № 820/4527/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 23.12.2019 року