Справа № 826/7058/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Київ № 826/7058/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Чудак О.М., суддів Пащенка К.С., Шейко Т.І., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

05.05.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» (ТОВ «Надра Геоцентр») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної фіскальної служби України (ДФС України), про:

- визнання бездіяльності ДФС України про невизнання факту надмірно сплачених ТОВ «Надра Геоцентр» податкових зобов`язань з плати за користування надрами по видобутку: природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 8863326,12 грн, конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 70528,13 грн, - протиправною;

- зобов`язання ДФС України визнати факт надмірно сплачених ТОВ «Надра Геоцентр» податкових зобов`язань з плати за користування надрами по видобутку: природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 8863326,12 грн, конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 70528,13 грн.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що станом на 01.01.2014 ставки плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, передбачались підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) у розмірі 28% та 42% відповідно.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 №1621-VII (Закон №1621-VII) розділ ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено підрозділом 9-1 згідно пункту 1 якого, тимчасово, до 01.01.2015, ставки плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, встановлюються у розмірі 55% та 45% відповідно.

Позивач зазначає, що у серпні-грудні 2014 року сплатив плату за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, за ставками, передбаченими пунктом 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Водночас, позивач зазначає, що поряд із ставками, передбаченими пунктом 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, у серпні-грудні 2014 року діяв також і підпункт 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України, який визначав ставки плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 28% та 42% відповідно.

З огляду на принцип правомірності рішень на користь платника податків у випадку коли законодавство допускає множинне тлумачення прав та обов`язків платника податків, позивач стверджує, що у серпні-грудні 2014 року мав право сплачувати плату за користування надрами за ставками 28% та 42%.

Також позивач вказує на неможливість застосування у серпні-грудні 2014 року ставок плати за користування надрами, які передбачені пунктом 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, адже фактично розмір вказаних ставок змінено у 2014 бюджетному році у зв`язку із набранням чинності Законом №1621-VII. Відтак, на думку позивача застосування у серпні-грудні 2014 року ставок плати за користування надрами, які передбачені пунктом 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, суперечить принципу стабільності (підпункт 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України), згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

На думку позивача сплата у серпні-грудні 2014 року плати за користування надрам за ставками, передбаченими пунктом 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, призвела до надмірного перерахування до бюджету плати за користування надрами: по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 88633216,12 грн; конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 70528,13 грн.

ТОВ «Надра Геоцентр» направлено до ДФС України заяву від 09.03.2016 №12 з проханням визнати факт надмірно сплачених ТОВ «Надра Геоцентр» зобов`язань з плати за користування надрами. Однак, у відповідь на вказану заяву позивач отримав лист ДФС України від 08.04.2016 №7930/6/99-99-15-04-01-15, за змістом якого відповідач протиправно відмовився визнавати факт вказаної переплати з мотивів необхідності застосування у серпні-грудні 2014 року виключно ставок плати за користування надрам, передбачених пунктом 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2016 відкрито провадження у справі.

На підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017 та згідно з розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017, справу передано на автоматичний розподіл справ між суддями.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), шляхом його викладення в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2018 справу прийнято до провадження, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Південну об`єднану Державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківської області й Головне управління ДФС у Харківській області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2019 замінено Південну об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківської області її правонаступником - Головним управління ДФС у Харківській області.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов в якому вказав на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позову.

Зазначив, що у серпні-грудні 2014 року позивач сплачував податкові зобов`язання з плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у порядку та розмірах передбачених ПК України.

Відповідач зауважив, що чинним законодавством не передбачено можливості у судовому порядку визнавати протиправною бездіяльності та зобов`язувати відповідача визнавати наявність чи відсутність будь-яких фактів.

Також відповідач вказав на те, що станом на 01.03.2016 за ТОВ «Надра Геоцентр» рахувався податковий борг за платежем «рентна плата за користування надрами по видобутку природного газу» в розмірі 9811010 грн та за платежем «рентна плата за користування надрами по видобутку газового конденсату» - 317630 грн. При цьому, пункт 43.1 статті 43 ПК України унеможливлює повернення платнику надміру сплачених сум грошового зобов`язання у разі наявності у такого платника податкового боргу.

30.07.2018 від представника третіх осіб до суду надійшли письмові пояснення у даній справі в яких вказано на необхідність відмови у задоволення позову.

Зазначено, що у відповідних розрахунках з плати за користування надрами по видобутку корисних копалин за серпень-грудень 2014 року, ТОВ «Надра Геоцентр» самостійно обчислило розмір плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, за ставками, які передбачені пунктом 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. Відповідні платежі добровільно сплачені ТОВ «Надра Геоцентр».

Станом на 17.07.2018 до Південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківської області не надходили від ТОВ «Надра Геоцентр» уточнюючі декларації з рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин за серпень-грудень 2014 року.

Також зазначено про існування у ТОВ «Надра Геоцентр» податкового боргу за вказаними платежами станом на 01.03.2016 та 01.07.2018.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Позивач та треті особи своє представництво в засідання не забезпечили.

Отже, зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за клопотанням представника відповідача, на підставі частини третьої статті 194 КАС України та частини дев`ятої статті 205 цього ж Кодексу ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані в судовому засіданні, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

ТОВ «Надра Геоцентр» є платником зокрема плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та плати за користування надрами по видобутку конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м.

Станом на 01.01.2014 ставки плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, передбачались підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України у розмірі 28% та 42% відповідно.

Законом №1621-VII розділ ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено підрозділом 9-1 згідно пункту 1 якого, тимчасово, до 01.01.2015, ставки плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та плати за користування надрами по видобутку конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, встановлюються у розмірі 55% та 45% відповідно.

ТОВ «Надра Геоцентр» у період з серпня по грудень 2014 року подано до контролюючого органу розрахунки з плати за користування надрами по видобутку корисних копалин за серпень-грудень 2014 року, у яких ТОВ «Надра Геоцентр» самостійно обчислило розмір плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, плати за користування надрами по видобутку та конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, за ставками 55% та 45% відповідно.

09.03.2016 ТОВ «Надра Геоцентр» звернулось до голови ДФС України із заявою (вих. №12) про повернення помилково та надміру сплачених грошових зобов`язань.

У вказаній заяві позивач зауважив, що мав право нараховувати та сплачувати плату за користування надрами для видобутку корисних копалин за серпень-грудень 2014 року за ставками 28% за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м та 42% по видобутку конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м.

Відтак, позивач вважає, що надміру сплатив суми податкового зобов`язання плату за користування надрами для видобутку корисних копалин за серпень-грудень 2014 року, а тому просить голову ДФС України визнати факт надмірно сплачених ТОВ «Надра Геоцентр» податкових зобов`язань з плати за користування надрами для видобутку:

- природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 8863326,12 грн;

- конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 70528,13 грн.

Відповідь на вказану заяву ТОВ «Надра Геоцентр» від 09.03.2016 надана листом голови ДФС України від 08.04.2016 №7930/6/99-99-15-04-01-15, в якому повідомлено, що Закон №1621-VII набув чинності з 03.08.2014 і станом на 06.04.2016 не визнаний таким, що не відповідає Конституції України. Зазначено про обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПК України.

Позивач не погоджується із вказаною відповіддю, вважає, що ДФС України допускає протиправну бездіяльність, яка полягає у невизнання факту зазначеної надмірної сплати, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункт 263.11.1 пункту 263.11 статті 263 ПК України платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, до закінчення граничного строку подання податкових розрахунків, визначеного розділом II цього Кодексу, та за формою, встановленою відповідно до статті 46 цього Кодексу, подають за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, а при видобуванні вуглеводневої сировини, що дорівнює календарному місяцю, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

За приписами підпункту 263.12.1 пункту 263.12 та підпункту 263.13.1 пункту 263.13 статті 263 ПК України платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачують податкові зобов`язання у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ними контролюючому органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Платник несе відповідальність за правильність обчислення суми плати за користування надрами для видобування корисних копалин, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних розрахунків згідно з нормами цього Кодексу та інших законів України.

Контроль за правильністю обчислення, своєчасністю і повнотою справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин до бюджету здійснюють контролюючі органи.

Згідно підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті ПК України платник податків має право

на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату (підпункт 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені статтею 43 ПК України.

Згідно пунктів 43.3-43.5 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцяти денного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, у разі якщо платник податків обґрунтовано вважає, що він надміру сплатив грошове зобов`язання, такий платник звертається до контролюючого органу із заявою із зазначенням напряму повернення коштів.

Системний аналіз пункту 41.1 статті 41 ПК України та підпункт 263.11.1 пункту 263.11 статті 263 ПК України свідчить про те, що контролюючим органом для цілей статті 43 ПК України в даному випадку є контролюючий орган за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, тобто - Південна об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківської області (станом на час виникнення спірних правовідносин) та Головне управління ДФС у Харківській області.

Встановлено, що у заяві від 09.03.2016 вих. №12 зазначено про те, що на думку позивача наявний факт надмірної сплати податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин. Разом з цим, у даній заяві позивач не зазначає бажаного напряму повернення коштів, а просить визнати факт переплати.

Крім того, суд враховує що вказана заява ТОВ «Надра Геоцентр» адресована голові ДФС України, а не Південній об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківської області (станом на час виникнення спірних правовідносин) чи Головному управлінню ДФС у Харківській області. Тобто, така заява подана не до контролюючого органу, уповноваженого в даному випадку вчиняти дії, передбачені статтею 43 ПК України.

Згідно пунктів 43.1 та 43.2 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Суд зазначає, що станом на 01.03.2016 за ТОВ «Надра Геоцентр» рахувався податковий борг за платежем «рентна плата за користування надрами по видобутку природного газу» в розмірі 9811010 грн та за платежем «рентна плата за користування надрами по видобутку газового конденсату» - 317630 грн.

Тому, наявність вказаного податкового боргу за умови відсутності заяви про спрямування переплати в рахунок погашення такого податкового боргу, унеможливлює повернення ТОВ «Надра Геоцентр» надміру сплачених сум грошового зобов`язання.

Також суд звертає увагу на те, що частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Контролюючі органи не мають ні права (стаття 20 ПК України), ні обов`язку (стаття 21 ПК України), визнавати факт надмірно сплачених податкових зобов`язань, в тому числі, з плати за користування надрами по видобутку.

За змістом статті 43 ПК України повноваження та обов`язки контролюючих органів у сфері повернення надміру сплачених податкових зобов`язань зводяться до прийняття від платника податків заяви про повернення коштів, а також підготовки та подання для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Водночас, діючим законодавством не надано контролюючим органам права, а також не встановлено обов`язку визнавати факт надмірно сплачених податкових зобов`язань.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що заява ТОВ «Надра Геоцентр» від 09.03.2016 вих. №1 не може вважатись заявою на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у розумінні статті 43 ПК України.

Тому, навіть за умови відсутності спору щодо розміру ставок, які необхідно застосовувати для визначення розміру плати за користування надрами для видобування корисних копалин, ДФС України не мала повноважень задовольнити вказану заяву ТОВ «Надра Геоцентр», а також ініціювати процес повернення ТОВ «Надра Геоцентр» надмірно сплачених коштів, який передбачено статтею 43 ПК України.

Щодо посилання позивача на порушення принципу стабільності податкового законодавства та презумпції правомірності рішень платника податків, суд зазначає наступне.

Підпункт 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України закріплює принцип стабільності податкового законодавства за змістом якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно пункту 3.1 статті 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Суд зважає на те, що Законом №1621-VII протягом 2014 бюджетного року фактично змінено ставки плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Разом з цим, суд констатує, що Закон №1621-VII чи пункт 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України, а отже є обов`язковими до застосування під час визначення розміру плати за користування надрами для видобування корисних копалин у серпні-грудні 2014 року.

Суд враховує, що в період з серпня по грудень 2014 року підпункт 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України визначав ставки плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 28% та 42% відповідно.

При цьому, пункт 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначає особливості щодо застосування підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України у період з 03.08.2014 по 01.01.2015 в частині тимчасового підвищення ставок плати за користування надрами. Тобто, пункт 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в період з 03.08.2014 по 01.01.2015 відносно підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України є спеціальною нормою, яка встановлює особливі ставки плати за користування надрами на вказаний період.

Крім того, пункт 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України є новою нормою порівняно із підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України.

Отже, у період з 03.08.2014 по 01.01.2015 ставки плати за користування надрами застосовувались розмірах, передбачених пункт 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України та пункт 56.21 статті 56 ПК України закріплюють презумпцію правомірності рішень платника податку за змістом якої в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податку.

Позивач зазначає, що поряд із ставками, передбаченими пунктом 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, у серпні-грудні 2014 року діяв також і підпункт 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України, який визначав ставки плати за користування надрами по видобутку природного газу з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, та конденсату з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 м, у розмірі 28% та 42% відповідно. З огляду на принцип правомірності рішень на користь платника податків у випадку коли законодавство допускає множинне тлумачення прав та обов`язків платника податків, позивач стверджує, що у серпні-грудні 2014 року мав право сплачувати плату за користування надрами за ставками 28% та 42%.

Суд враховує вказані доводи позивача, однак не вважає їх такими, що свідчать про обґрунтованість позовних вимог чи порушення відповідачем прав позивача в межах спірних правовідносин.

Так, презумпція правомірності рішень платника податку може застосовуватись виключно у випадку коли контролюючий орган має вибір варіантів прийняття певного рішення - контролюючий орган обирає варіант рішення який максимально відповідає інтересах платника податків.

Однак, позивач самостійно визначив і сплати грошове зобов`язання з плати за користування надрами у серпні-грудні 2014 року за ставками, які передбачені пунктом 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Відповідач не приймав рішення, яким зобов`язував позивача визначати і сплачувати грошове зобов`язання з плати за користування надрами у серпні-грудні 2014 року за ставками, які передбачені пунктом 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Отже, у даному випадку та стосовно означених позивачем обставин, презумпція правомірності рішень платника не може застосовуватись.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що в межах спірних правовідносин ДФС України не допущено протиправної бездіяльності про яку зазначає позивач та не порушено права ТОВ «Надра Геоцентр», передбаченого підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті ПК України. Тому, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо визнання бездіяльності ДФС України про невизнання факту надмірно сплачених ТОВ «Надра Геоцентр» податкових зобов`язань з плати за користування надрами, - протиправною, а також похідної позовної вимоги про зобов`язання ДФС України визнати факт надмірно сплачених ТОВ «Надра Геоцентр» податкових зобов`язань з плати за користування надрами.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини другої статті 244 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Аналіз встановлених у даній справі обставин та вимог позивача через призму наведених норм КАС України дає підстави вважати, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав в межах спірних правовідносин.

Оскільки позивач в обґрунтування позовних вимог стверджує про наявність надмірно сплачених податкових зобов`язань, вжиття ТОВ «Надра Геоцентр» всіх можливих заходів для повернення таких коштів та наявність протиправної бездіяльності контролюючого органу щодо повернення таких коштів, то позивач міг звернутись до суду з вимогою про визнання протиправною бездіяльності, у разі якщо позивач вважає що відповідач не вчинив дії згідно статті 43 ПК України, та вимогою про зобов`язання відповідача вчинити дії передбачені статтею 43 ПК України. Саме такий спосіб захисту відповідав би змісту обґрунтувань ТОВ «Надра Геоцентр».

Разом з цим, вказані норми КАС України не передбачають звернення до суду із позовними вимогами, які заявлені ТОВ «Надра Геоцентр» у вказані позовній заяві, а також прийняття судом рішення про задоволення таких вимог.

КАС України припускає можливість застосування іншого способу захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. При цьому, суд повинен обґрунтувати можливість та необхідність застосування іншого способу захисту прав, а також його ефективність для забезпечення прав, свобод та інтересів позивача.

Суд зазначає, що за змістом доводів позивача та відповідних норм ПК України, ефективний захист права позивача можливий лише шляхом прийняття судового рішення про зобов`язання відповідного контролюючого органу, вчинити дії передбачені статтею 43 ПК України щодо сум грошового зобов`язання надмірно сплачених ТОВ «Надра Геоцентр».

Однак, такий захист можливий виключно у разі наявності належних доказів наявності надмірної сплати та дотримання позивачем вимог статті 43 ПК України щодо ініціювання перед належним контролюючим органом процедури повернення надміру сплачених коштів.

Як зазначено вище, у ДФС України відсутні повноваження визнавати факт надмірно сплачених податкових зобов`язань. Суд також не може уповноважити відповідача на вчинення вказаних дій адже це суперечить статті 19 Конституції України.

Крім того, стаття 43 ПК України не передбачає для повернення платнику податків надмірно сплачених коштів вчинення контролюючим органом (яким не є ДФС України у даному випадку) такої дії як визнання факту надмірно сплачених податкових зобов`язань.

Відтак, суд не знаходить підстав вважити, що задоволення позовних вимог, заявлених ТОВ «Надра Геоцентр», призведе до реального та ефективного поновлення та захисту прав позивача.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій, а позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження протилежного, тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ними судового збору з відповідача згідно статті 139 КАС України відсутні, а відповідач не поніс витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр», - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» (місцезнаходження юридичної особи: 01030, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 19-21, літера А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 34818665).

Відповідач - Державна фіскальна служба України (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, вулиця Львівська площа, будинок 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39292197).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області (місцезнаходження юридичної особи: 61057, місто Харків, вулиця Пушкінська, будинок 46; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39599198).

Головуючий суддя О.М. Чудак

Суддя К.С. Пащенко

Суддя Т.І. Шейко