Справа № 620/1767/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1767/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Шурка О.І.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Галс-К» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Галс-К» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної у Чернігівській області від 19.03.2019 № 0, № 0, № 0.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 19.03.2019 № 0, № 0 та № 0.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представники апелянта у судовому засіданні у повному обсязі підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за наслідками перевірки договору про спільну діяльність від 19.01.1999 № 35/4 з питань повноти нарахування і сплати податків під час здійснення контрольованих операцій за період з 01.09.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2014 по 31.12.2014 з ПАТ «Укрнафта», ТОВ «Галс-К ЛТД» та АО GFF AG (Швейцарська Конфедерація), Головним управлінням ДФС у Чернігівській області складено акт перевірки № 922/14/531633345 від 29.12.2018, в якому встановлено наступні порушення:

- порушення вимог п. 135.1-135.2 та п. п. 135.5.11 ст. 135, п. 153.22 ст. 153, п. п. 39.3.1 та п. п. 39.3.3.8 п. 39.3 ст. 39 Податкового кодексу України, абз. 2 ч. 1 п.3 п. 21 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції, що діяла під час здійснення контрольованих операцій) щодо відхилення ціни застосованої в контрольованих операціях за 2014 рік від рівня звичайної ціни визначеної відповідно вимог ст. 39 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток підприємств у періоді, що перевірявся, на загальну суму 5 684 002 грн, у т.ч.: за 2013 рік - 26927 грн, за 2014 рік - 5657075 грн.

- порушення п. п. 188.1 ст. 188, п. п. 198.3 ст. 193, п. п. 39.1.1 пункту 39.1 та п. п. 39.3.3.7, п. п. 39.3.3.8 п. п. 39.3.5.4 та п. п. 39.3.5.5. п. 39.3 ст. 39 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 2074122 грн, в т.ч. за вересень 2013 року - 2 224, грн, за січень 2014 року - 194892 грн, за лютий 2014 року - 153697 грн, за липень 2014 - 1037507 грн, за серпень 2014 року - 193293 грн, за вересень 2019 року - 179103 грн, за жовтень 2014 року - 159854 грн, за листопад 2019 року - 153552 грн.

- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду (рядок 24 декларації) за грудень 2014 року на суму 192026 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення від 19.03.2019:

- № 0 (форма «Р»), яким за порушення вимог п. 135.1-135.2 та п.п. 135.5.11 ст. 135, п. 153.22 ст. 153, п.п. 39.3.1 та п.п. 39.3.3.8 п. 39.3 ст. 39 Податкового кодексу України, абз. 2 ч. 1 п. 3 п. 21 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України в редакції, що діяла під час здійснення контрольованих операцій, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств 11021000 5 684 002 грн, за штрафними (фінансовими санкціями) 1 грн;

- № 0 (форма «Р»), яким за порушення п.п. 188.1 ст. 188, п.п. 198.3 ст. 193, п.п. 39.1.1 пункту 39.1 та п.п. 39.3.3.7, п.п. 39.3.3.8 п.п. 39.3.5.4 та п.п. 39.3.5.5. п. 39.3 ст. 39 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 14010100 на суму 2074 122 грн, за штрафними (фінансовими санкціями) 1 грн;

- № 0 (форма «B4»), яким за порушення п.п. 188.1 ст. 188, п.п. 198.3 ст. 193, п.п. 39.1.1 пункту 39.1 та п.п. 39.3.3.7, п.п. 39.3.3.8 п.п. 39.3.5.4 та п.п. 39.3.5.5. п. 39.3 ст. 39 Податкового кодексу України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 14010100) на суму 192 026 грн.

29.01.2019 позивач, не погодившись з висновками акту перевірки подав до відповідача заперечення на акт перевірки за вих. № 17-К від 29.01.2019.

14.03.2019 відповідачем у відповідь на заперечення позивача надіслано відповідь на заперечення № 4021/10/25-01-14-03-06, згідно якої, заперечення позивача залишено без задоволення, а акт перевірки - без змін.

29.03.2019 позивачем до Державної фіскальної служби України подано скаргу № 33-К на податкові повідомлення-рішення № 0, № 0, 0 від 19.03.2019.

Проте, 27.05.2019 Державною фіскальною службою України за результатом розгляду скарги № 33-К від 29.03.2019 прийнято рішення № 24179/6/99-99-11-24-02-25 від 27.05.2019, згідно якого, скарга позивача залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 19.03.2019 № 0, № 0, 0 - без змін.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки та з податковими повідомленнями-рішенням від 19.03.2019 № 0, № 0, 0, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, за результатом розгляду даної справи дійшов до висновку про те, що відповідачем протиправно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення за відсутності порушення позивачем вимог податкового та валютного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Приписами п. п. 39.1.1 Податкового кодексу України, визначено, що податковий контроль за трансфертним ціноутворенням передбачає коригування податкових зобов`язань платника податків до рівня податкових зобов`язань, розрахованих за умови відповідності комерційних та/або фінансових умов контрольованої операції комерційним та/або фінансовим умовам, які мали місце під час здійснення зіставних операцій, передбачених цією статтею, сторони яких не є пов`язаними особами.

Так, п. п. 39.2.2.1 ст. 39 Податкового кодексу України, передбачено, що для визначення обсягу отриманих доходів та/або понесених витрат під час здійснення контрольованої операції платники податків і центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводять зіставлення такої контрольованої операції з іншими операціями, сторони яких не є пов`язаними особами.

Методи визначення ціни у контрольованих операціях визначаються положеннями п. 39.3 ст. 39 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 39.3.1 ст. 39 ПК України, визначення ціни з метою оподаткування доходів (прибутку, виручки) платників податків, що є сторонами контрольованої операції, здійснюється за одним із зазначених методів: 39.3.1.1. порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу); 39.3.1.2. ціни перепродажу; 39.3.1.3. "витрати плюс"; 39.3.1.4. чистого прибутку; 39.3.1.5. розподілення прибутку.

Під час вибору методу, що використовується для визначення ціни в контрольованій операції, повинні враховуватися повнота і достовірність вихідних даних, а також обґрунтованість коригування, що здійснюється з метою забезпечення зіставності умов проведення контрольованої та зіставних операцій.

Допускається використання комбінації двох і більше методів, передбачених цим підпунктом.

Платник податку використовує будь-який метод, який він обґрунтовано вважає найбільш прийнятним, однак у разі, коли існує можливість застосування і методу порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу), і будь-якого іншого методу, застосовується метод порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу).

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, будо досліджено, що, станом на 01.01.2014, на зберіганні позивача знаходилося 26429 т (видобуток за 5 місяців) нафти, що було наслідком проблем функціонування внутрішнього ринку, зокрема, зривами проведення аукціонів з продажу нафти та конденсату. Аукціони з продажу нафти власного видобутку не проводились протягом 6 місяців, що підтверджується: договором купівлі-продажу нафти № А187/39-Н від 13.02.2014, сторонами якого є Нафтогазовидобувне управління «Чернігівнафтогаз» спільна діяльність за договором № 35/4 (Продавець в Договорі продажу нафти), Споживче товариство «Полігональ» (Покупець в Договорі продажу нафти) та Товарна біржа «Перша незалежна біржа» (Біржа в Договорі продажу нафти); листом від 03.03.2014 СТ «Полігональ» до директора ТБ «Перша незалежна біржа» з вимогою перерахувати НГВУ «Чернігівнафтогаз» спільна діяльність за договором № 35/4 попередній внесок згідно з договором продажу нафти у сумі 3047250,00 грн, позовною заявою НГВУ «Чернігівнафтогаз» як уповноваженій особі НГВУ «Чернігівнафтогаз» спільна діяльність за договором № 35/4 до ТБ «Перша незалежна біржа» про стягнення попереднього внеску у сумі 3047250,00 грн, рішенням Господарського суду м. Києва по справі № 910/10129/14 від 01.08.2014, яким позов задоволено повністю, стягнуто з товарної біржі "Перша незалежна біржа" з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь комунального публічного акціонерного товариства "Укрнафта" НГВУ "Чернігівнафтогаз" 2547250 (два мільйони п`ятсот сорок сім тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп. основного боргу, 141948 (сто сорок одну тисячу дев`ятсот сорок вісім) грн 05 коп. інфляційних втрат, 19705 (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ять) грн 69 коп. 3 % річних, 71 532 (сімдесят одну тисячу п`ятсот тридцять дві) грн 36 коп. пені та 55 608 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот вісім) грн 72 коп. судового збору.

Товарна біржа «Перша незалежна біржа» не функціонувала з 14 лютого 2014 року.

Тільки в червні 2014 року, Міністерством енергетики та вугільної промисловості від 20.06.2014 № 463 визнано переможцем конкурсу з визначення бірж, які мають право на організацію та проведення аукціонів з продажу нафти Українську універсальну біржу.

Крім того, 14.11.2014 постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/10456/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 по справі № 826/10456/14, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 20.06.2014 № 463.

Виходячи з вищенаведеного, продаж нафти було неможливо здійснити на території України більше ніж півроку.

Як вбачається з листа від 21.03.2017 № 27-К, позивачем було зазначено про те, що в умовах, коли аукціони з продажу нафти проводилися нерегулярно (не проводилися зовсім), позивач змушений був з метою уникнення затоварювання резервуарного парку, яке загрожувало не тільки зростанням витрат (витрати на зберігання, розвантаження, завантаження в товарний парк), а необхідністю зупинки виробництва (припинення або зменшення видобутку нафти) вийти на міжнародні ринки за посередництва комісіонера, яким виступило ТОВ «Прилуцький нафтоналив», що підтверджується договором комісії на реалізацію нафти № К-49/14 від 21.03.2014.

У свою чергу, ТОВ «Прилуцький нафтоналив» уклав договір - контракт № Н-50/14 від 21.03.2014 з АО GFF AG (Швейцарська Конфедерація), директор Селезньов Сергій. Пунктом 5.1. договору визначена мінімальна комісійна ціна нафти, за якою Комісіонер має право продавати нафту покупцям і яка встановлюються на умовах поставки франко-перевізник і складала: 07.04.2014 - 5975,00 грн/т без ПДВ; 17.04.2014 - 6075,00 грн/т без ПДВ; 14.05.2014 - 6100,00 грн/т без ПДВ; 07.11.2014 - 7041,67 грн/т без ПДВ.

Отже, ціна продажу за цим договором комісії нафти поступово збільшувалась, і твердження відповідача, що нафта реалізовувалась за заниженими цінами є безпідставними.

Мінімальна ціна нафти, за якою згідно договору комісії на реалізацію нафти № К49/14 від 21.03.2014 доручалося продати нафту, визначалась на базі біржових цін, що відповідає принципу «витягнутої руки».

Рівень стартової ціни (без урахування податку на додану вартість та витрат на транспортування, постачання і зберігання) на аукціонах для нафти сирої визначається призначеним Кабінетом Міністрів України Аукціонним комітетом на підставі митної вартості нафти сорту "Юралс" за даними ДФС за 15 днів, що передують даті реєстрації заявок на проведення аукціону. Для розрахунку стартової ціни на аукціонах для нафти сирої і газового конденсату враховуються обсяги нафти, що надійшли на митну територію України у кількості не менш як 5000 тонн.

У разі ненадходження у зазначений період на митну територію України нафти сорту "Юралс" трубопровідним транспортом та надходження нафти сорту "Айзері" або інших сортів легких нафт Каспійського регіону стартова ціна на аукціонах для нафти сирої визначається на підставі даних ДФС із застосуванням перевідного коефіцієнта 0,85.

У разі ненадходження у зазначений період на митну територію України нафти сортів "Юралс", "Айзері" або інших сортів легких нафт Каспійського регіону стартова ціна на аукціонах для нафти сирої визначається за даними видання "Crude Oil Marketwire" агентства "Platts" за 15 днів, що передують даті реєстрації заявок на проведення аукціону, шляхом множення середнього значення ціни фактичних угод з продажу нафти сорту "Brent" на коефіцієнт 0,85.

Висновок щодо середнього значення ціни фактичних угод з продажу нафти сорту "Brent" Міненерговугілля подає аукціонному комітетові згідно з даними видання "Crude Oil Marketwire" агентства "Platts".

Продаж нафти сирої та газового конденсату на аукціонах за ціною, нижчою стартової ціни, не допускається.

Аукціонний комітет затверджує стартову ціну на аукціонах з продажу нафти сирої та газового конденсату на основі розрахунку вищевикладених даних, та додає податок на додану вартість.

Рівень стартової ціни (без урахування податку на додану вартість, транспортних витрат, діючих ставок акцизного та екологічного податків, установлених Податковим кодексом України, інших обов`язкових платежів) на аукціонах з продажу скрапленого газу, крім ціни на скраплений газ, що реалізується на спеціалізованих аукціонах, визначається на підставі митної вартості імпортованого скрапленого газу за даними ДФС за 15 днів, що передують даті реєстрації заявок на проведення аукціону.

Слід звернути увагу на те, що 13.02.2014 між Нафтогазовидобувним управлінням «Чернігівнафтогаз» спільна діяльність за договором № 35/4, Споживчим товариством «Полігональ» та Товарною біржою «Перша незалежна біржа» укладено договір купівлі-продажу нафти № А187/39-Н від 13.02.2014.

Згідно п. 1.1. договору. на аукціоні № 187 з продажу нафти, що відбувся 13.02.2013 за результатами проведення торгів СТ «Полігональ» купує у позивача нафту власного видобутку.

У відповідності до п. 1.2. договору, СТ «Полігональ» зобов`язаний оплатити та прийняти нафту на умовах договору, а позивач зобов`язується передати СТ «Полігональ» нафту загальною кількістю 8500 т.

Згідно п. 2.1. договору, вартість нафти по договору становить 50787500,00 грн, крім того ПДВ 10157500,00 грн. Загальна сума договору з урахуванням ПДВ становить 60945000,00 грн.

Відповідно до п. 2.2. договору, ціна нафти, що поставляється по договору, визначається за результатами аукціону, відповідно до протоколу аукціонних торгів, та становить 5975,00 грн, крім того ПДВ 1195,00 грн, загальна сума за одну тону нафти з урахуванням ПДВ становить 7170,00 грн.

Згідно п. 3.1. договору, позивач передає нафту по кількості та якості на умовах EXW - НГВУ «Чернігівнафтогаз» (Інкотермс 2000) в пунктах передачі та в терміни, зазначені в додатку 1 до цього Договору. Умови транспортування нафти з пункту відвантаження - по трубопроводу: ПАТ «Укрнафта» (ПАТ «УН») до пункту наливу з подальшим відвантаженням по залізниці до ст. Прилуки (здійснюється за рахунок СТ «Полігональ»).

Так, з урахуванням встановлених договором комісії цінових обмежень продаж нафти АО GFF AG (Швейцарська Конфедерація) здійснювало ТОВ «Прилуцький нафтоналив».

Також, згідно постанови Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 825/3385/1-5а від 05.11.2015, що залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 13.01.2016, операції між ТОВ «Прилуцький нафтоналив» і АО GFF AG (Швейцарська Конфедерація) за 2014 рік не відносяться до контрольованих операцій, що свідчить про переривання «ланцюгу» контрольованих операцій через пов`язаних осіб, на що доречно звернув увагу суд першої інстанції.

Умовами договору про спільну діяльність не може здійснюватись зовнішньоекономічна діяльність і тому навіть валютні рахунки, що підтверджується довідкою банку про відсутність валютних рахунків.

Під час розгляду справи, судом досліджено, що при проведенні контролю операцій з реалізації ТМЦ до ПАТ «Укрнафта», відповідач провів визначення зіставності операцій без врахування положень пункту 39.2.2.4. Податкового кодексу України і не проаналізувавши ряд важливих елементів контрольованої операції, якими є функції, які виконуються сторонами операції, стала практика відносин та умови договорів, укладених між сторонами операції.

Як вбачається з протоколу № 75 від 07.03.2014 (т. 2 а.с. 21-26), умови передачі ТМЦ від спільної діяльності до ПАТ «Укрнафта» визначені засіданням Комітету з управління спільною діяльністю, який вирішив: затвердити Програму спільної діяльності за договором № 35/4 від 19.01.1999 на 2014 рік, виконання затвердженої Програми спільної діяльності забезпечують Виконавча дирекція спільної діяльності разом з НГВУ «Чернігівнафтогаз».

Запропоновано НГВУ «Чернігівнафтогаз» разом з департаментами ПАТ «Укрнафта» забезпечити за власні кошти ПАТ «Укрнафта» або за кошти спільної діяльності придбання труб, фонтанних арматур, глибинних насосів та інших МТР, необхідних для експлуатації свердловин, які є об`єктами спільної діяльності, і здійснити облаштування нових свердловин, будівництво робочих трубопроводів та об`єктів енергозабезпечення. При придбанні вказаних МТР за кошти з рахунку спільної діяльності їх передачу з балансу спільної діяльності на баланси структурних підрозділів ПАТ «Укрнафта» здійснити за ціною придбання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не врахував рішення, що є елементом бізнес-стратегії учасників спільної діяльності і наполягає на тому, що операції з реалізації ТМЦ до ПАТ «Укрнафта» є контрольованими та зіставними з оптовою торгівлею, що здійснюються рядом українських компаній, інформація стосовно яких наводиться з бази даних «RUSLANA». На базі цих даних органом ДФС з використанням методу «ціни перепродажу» виконані розрахунки показників валової рентабельності 10-и порівнюваних компаній та здійснено розрахунок діапазону цін. Ця позиція підтримана Державною фіскальною службою України, не дивлячись на неправомірність прирівнювання операцій, що пов`язані з забезпеченням виконання договору про спільну діяльність, до оптової торгівлі. Зазначених висновків контролюючим органом не спростовано.

З наведеного слідує, що при проведенні контролю операцій з продажу нафти від Спільної діяльності до АО GFF AG (Швейцарська Конфедерація), всупереч положенням п. п. 39.2.2.5, п. п. 39.2.2.7, відповідачем не враховані ризики коливання рівня споживчого попиту на нафту та цін на неї, виробничі та фінансові ризики.

Матеріально-технічні ресурси, які передавалися виконавчою дирекцією спільної діяльності від імені всіх учасників договору № 35/4 одному із учасників (ПАТ «Укрнафта») в особі його структурної одиниці (НГВУ «Чернігівнафтогаз») призначені для використання на свердловинах, що є спільною власністю учасників договору про спільну діяльність.

Відповідач неправомірно застосував «Метод ціни перепродажу», хоча не може перепродаж відбувався всередині юридичної особи ПАТ «Укрнафта», з огляду на що, проведене відповідачем зіставлення операції з передачі від ТМЦ до ПАТ «Укрнафта» не враховує функції, які виконуються сторонами операції, активи, що ними використовуються, умови розподілу між сторонами операції ризиків та вигод, розподіл відповідальності між сторонами операції та інші умови операції, а також практику відносин та умови договорів, укладених між сторонами операції.

Крім того, варто врахувати, що відповідно до умов додатку № 2 до договору № 35/4 від 19.01.1999 про спільну діяльність в Прилуцькому нафтогазопромисловому районі» спільної діяльності підрозділ ПАТ «Укрнафта», «НГВУ «Чернігівнафтогаз» використовує свої виробничі можливості, трудові ресурси і матеріально-технічні засоби, наявні, придбані чи побудовані ним споруди і обладнання, надаватиме операційні послуги, пов`язані з експлуатацією свердловин, що є об`єктами робіт за цим договором.

Витрати, які нестиме НГВУ «Чернігівнафтогаз» при використанні зазначених операційних послуг з видобування, збору, підготовки, транспортування додатково видобутої продукції із свердловин, які побудовані, або відремонтовані за кошти Учасників договору сплачуватимуться йому з балансу Спільної діяльності, в обсягах визначених згідно зі статтями 4 і 5 цієї Угоди.»

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, при проведенні контролю операцій отримання комплексних технологічних послуг від ТОВ «Галс-К Лтд» з реалізації ТМЦ до ПАТ «Укрнафта», відповідач не погодився з тим, що вартість цих операцій, що визначається згідно умовами договору № СД-1 від 10.06.1999 «Про надання комплексних послуг з обмеження притоку пластових вод, інтенсифікації притоку вуглеводнів у експлуатаційних свердловинах на родовищах Прилуцького нафтопромислового району» відповідає рівню звичайних цін.

Фактично, заперечуючи правомірність оплати послуг в залежності від фактичного результату, що передбачається договором № СД-1 від 10.06.1999, а відповідно, звітності про контрольовані операції концептуально відповідає методу «розподілення прибутку», відповідач неправомірно нарахував додаткові податкові зобов`язання використавши метод «витрати плюс».

Для застосування цього методу згідно п. 39.3.2.2 Податкового кодексу України, розраховується ринковий діапазон рентабельності.

Згідно п. 39.3.2.6 ПК України, показники рентабельності для цілей цієї статті визначаються на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відображених за національними положеннями(стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Як визначено в акті перевірки на арк. 25, контролюючим органом для розрахунку ринкового діапазону рентабельності використано показники валової рентабельності 8 зіставних операцій (сукупності таких операцій), здійснених підприємствами основним видом діяльності яких за КВЕД 09.10 - «надання допоміжних послуг у сфері добування нафти та природного газу» відібраних з бази даних RUSLANA (додаток до акту № 7).

З додатку 7 до акта перевірки, слідує, що використані дані сукупної вибірки, до якої увійшло 138 російських компаній та лише 1 українська. Будь-яких доказів щодо зіставності комерційних та/або фінансових умов операцій проведених цими компаніями з умовами контрольованої операції, як того потребує п. 39.2.2 ПК України, окрім КВЕД, контролюючим органом суду під час розгляду спору не надано та не доведено під час розгляду апеляційної скарги. Крім того, обраний підприємством КВЕД 9.10 однозначно не характеризує виконуваних технологічних операцій та не гарантує, що підприємство займалось тільки цим видом діяльності.

У акті перевірки на аркуші 25 вказано, що розрахунок показників рентабельності собівартості для зіставних компаній проводився контролюючим органом на підставі даних фінансової звітності з бази даних RUSLANA.

Згідно з п. 3.1. «Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 28.03.2013 № 433 «Метою складання звіту про фінансові результати є надання користувачам повної, правдивої і неупередженої інформації про доходи, витрати, прибутки і збитки та сукупний дохід підприємства за звітний період, тобто фінансова звітність не відокремлюється за окремими КВЕД, а показує доходи та витрати підприємства взагалі.

Розділ I "Фінансові результати" складається виходячи з даних за рахунками класу 7 та 9 Плану рахунків, взаємозв`язок між статтями цих розділів Звіту про фінансові результати та рахунками Плану рахунків наведено у таблиці 14.4 Додаток В.

Згідно п. 3.7. Методичних рекомендацій валовий прибуток (збиток) розраховується як різниця між чистим доходом від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) і собівартістю реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) з урахуванням сум, які наведені у додаткових статтях.

Отже, при здійсненні розрахунку показників рентабельності собівартості контролюючий орган дійсно розрахував валову рентабельність собівартості наданих ТОВ «Галс-К ЛТД» технологічних послуг використавши матеріали акта позапланової перевірки ТОВ «Галс-К ЛТД», довідку від 30.03.2018 № 90/2-26-15-14-03-05/16470972 надана ГУ ДФС у м. Києві, що дозволило їм виділити із статті «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт послуг) (код рядка 2000) Звіту про фінансові результати за 2014 рік ТОВ «Галс-К ЛТД» доходи пов`язані саме із здійсненням технологічних послуг, та із статті «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт послуг) (код рядка 2050) вибрати витрати, пов`язані саме із здійсненням цих технологічних послуг. Однак, у нібито зіставних компаній такого глибокого аналізу аналогічних показників не здійснювалось, їх валова рентабельність собівартості базується на даних фінансової звітності, яка як було з`ясовано у судовому засіданні містить у собі дані про всю діяльність компанії взагалі, а не за окремим видом діяльності.

Як щоб валова рентабельність ТОВ «Галс-К ЛТД» розраховувалась лише на підставі фінансової звітності то показник валової рентабельності собівартості склав би (рядок 2290 звіту / на рядок 2050 *100%) 15,51%, що підтверджується звітом про фінансові результати за 2014 рік ТОВ «Галс-К ЛТД».

Колегія суддів, враховуючи зазначене, а також надані сторонами пояснення, підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем неправомірно порівнювалась валова рентабельність на підставі фінансової звітності, а не ціна на послуги, з огляду на що, відповідач й здійснив донарахування податкових зобов`язань, у зв`язку з операціями з надання комплексних технологічних послуг ТОВ «Галс-К Лтд», при цьому, порушивши вимоги 39.2.2.4. Податкового кодексу України, щодо зіставності контрольованих операцій та зіставних операцій в частині переліку (номенклатури) товарів (робіт, послуг).

Колегія суддів враховує, що відповідачем для розрахунку ринкового діапазону рентабельності використано показники валової рентабельності 8 зіставних підприємств, основним видом діяльності яких за КВЕД є 09.10 - «надання допоміжних послуг у сфері добування нафти та природного газу» відібраних із бази RUSLANA (аркуш 25 акта перевірки).

У наказі Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 530 визначено, що основний вид економічної діяльності - це вид діяльності суб`єкта, на який припадає найбільший внесок у валову додану вартість або інший визначений критерій.

Тобто, протягом звітного періоду підприємство має право займатися любим видом діяльності, що визначений його Статутом, та отримувати від нього прибуток, але в реєстраційних документах підприємства в той час може зазначатися КВЕД, за яким підприємство працювало в попередньому періоді, тому що зміна КВЕД відбувається шляхом внесення змін до реєстраційних документів підприємства в наступному звітному періоді після визначення виду діяльності, що мав найбільший внесок у валову додану вартість (або інший визначений критерій) за попередній рік.

Крім того, як визначено в акті перевірки (сторінка 26 акту): «Для розрахунку показників рентабельності собівартості для зіставних компаній проводився контролюючим органом на підставі даних фінансової звітності наведених бази даних ».

Згідно методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених наказом № 433 від 28.03.2013 Міністерством фінансів, метою складання звіту про фінансові результати є надання користувачам повної, правдивої і неупередженої інформації про доходи, витрати, прибутки і збитки та сукупний дохід підприємства за звітний період.

З порядком заповнення Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) і відповідністю регістрів бухгалтерського обліку рядкам форми № 2, що міститься в таблиці № 1.

Як вбачається з цього порядку до рядка 2000 «Звіту про фінансові результати» відносяться доходи від усіх видів діяльності, які проводило підприємство в звітному періоді, а не тільки від основної діяльності за КВЕД, а тому, на переконання колегії суддів, порівняння рентабельності окремої операції, яка була розрахована в акті перевірки саме для робіт з інтенсифікації припливу нафти по ТОВ «Галс-К ЛТД»), з рентабельністю розрахованою на підставі даних фінансової звітності наведених бази даних RUSLANA для групи підприємств, які об`єднані лише однаковим КВЕД не може бути вірним та відображати наприкінці реальні/об`єктивні для врахування показники/висновки.

Отже, розрахунки ринкового діапазону валової рентабельності наведені в акті перевірки базуються на неспівставних показниках, що свідчить про те, що проведений контролюючим органом розрахунок відхилення цін контрольованої операції від звичайних цін є неправомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Варто зазначити, що особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить саме від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірних рішень.

Проте, колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області обмежилось лише посиланням на обставини, що викладені в акті перевірки, проте не зазначило та, відповідно, не обгрунтувало у чому саме полягає неправильне застосування (порушення) судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Необхідно врахувати правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягає застосуванню судами.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано протиправності прийнятих податкових повідомлень-рішень від 19.03.2019 № 0, № 0, № 0.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, № 4241/03 (п. 54) зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32), зокрема у п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, 4909/04 зазначив, що згідно з його усталеною практикою, що відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апелянтом не доведено обставин, на які посилається в своїй скарзі, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 250, 315, 316, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати проголошення та може бути оскаржена, з урахуванням ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено 23.12.2019.