Справа № 824/974/19-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/974/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Кушнір В.О.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

24 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

20.08.2019 позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Чернівецький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (відповідача), про визнання протиправним та скасування винесений щодо нього п.1 наказу ГУНП в Чернівецькій області №455 від 15.07.2019 "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким його звільнено з посади начальника сектору реагування патрульної поліції №3 Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області за порушення службової дисципліни, та поновлення на вказаній посаді.

Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 16.09.2019 позовну заяву повернув позивачу. Судове рішення мотивоване тим, що позивачем у поданому позові оскаржуються рішення відповідача щодо його звільнення з публічної служби, отже, такий позов, в силу наведених положень КАС України, має бути подано у місячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що з оскаржуваним наказом на трьох аркушах позивач був ознайомлений 18.07.2019, що тривало не більше двох хвилин і його копія після ознайомлення вручена не була, a тому до отримання копії оскаржуваного наказу із його текстом разом із іншими документами у відповідь на адвокатський запит 15.08.2019 підготовка адміністративною позову була неможлива, оскільки не було відомо достеменно текст наказу, причину звільнення з посади та обґрунтування відповідача таким діям, а отже скласти і подати адміністративний позов в строк за об`єктивних причин не було можливим. Адвокатський запит з вимогою надати засвідчену копію наказу і інших документів, які стали підставою звільнення з посади, було вручено відповідачу 29.07.2019 та при отриманні відповіді від ГУНП B Чернівецький області у встановлений законом 5-ти денний термін до 05.08.2019 включно, позивач міг би скласти і подати позов вчасно, однак, зазначену відповідь було отримано лише 15.08.2019.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач у позовній заяві просив поновити строк звернення до суду з даним позовом, обґрунтовуючи причини пропуску такого строку тим, що хоча з оскаржуваним наказом його ознайомлено 18.07.2019, а копію його отримано разом з іншими документами на адвокатський запит лише 15.08.2019.

Однак, суд дійшов висновку, що причини, зазначені позивачем в обґрунтування пропущення такого строку не є неповажними. Тому, ухвалою суду від 16.09.2019 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та запропоновано подати заяву про поновлення строку звернення до суду з цією позовною заявою, в якій вказати інші підстави для поновлення такого строку.

На виконання вимог ухвали суду від 27.08.2019 позивачем 04.09.2019 подано заяву, у якій обґрунтовано причини пропущення строку аналогічні тим, які наведені у поданому позові та визнані судом неповажними.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом п`ятим частини першої цієї ж статті закріплено обов`язок суду з`ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

Частиною 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивачем у поданому позові оскаржуються рішення відповідача щодо його звільнення з публічної служби, отже, такий позов, в силу наведених положень КАС України, має бути подано у місячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавець пов`язує початок перебігу строку звернення до суду з моментом, коли особа дізналася про те, що її право порушене, а не з моментом, коли вона отримала ті чи інші документи, в даному випадку рішення суб`єкта владних повноважень, які має намір оскаржувати.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з вимогами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Право особи на доступ до правосуддя гарантоване ст. 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.

Частиною 1 ст.17 Закону України „Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" визначено, що суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Зокрема, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97 право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Як зазначалось раніше Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою суду від 27.08.2019 позовну заяву ОСОБА_2 від 20.08.2019 залишено без руху та запропоновано подати заяву про поновлення строку звернення до суду з цією позовною заявою, в якій вказати інші підстави для поновлення такого строку та ухвалою від 16.09.2019 позовну заяву повернув позивачу.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що як і в позові, так і в апеляційній скарзі зазначено, що з оскаржуваним наказом позивач був ознайомлений 18.07.2019, і його копія після ознайомлення вручена не була, a тому до отримання копії оскаржуваного наказу із його текстом разом із іншими документами у відповідь на адвокатський запит 15.08.2019 підготовка адміністративною позову була неможлива, оскільки не було відомо достеменно повний текст наказу, причину звільнення з посади та обґрунтування відповідача таким діям, а отже скласти і подати адміністративний позов в строк за об`єктивних причин не було можливим.

Враховуючи викладене та незначний час пропуску строку (два дні), колегія суддів вважає, що судом першої інстанції формально відмовлено позивачу в доступі до суду, а наведені підстави пропуску позивачем строку на оскарження є поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягав поновленню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції неправильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому наявні підстави для його скасування.

Отже, з метою недопущення ситуації позбавлення особи права допуску до правосуддя, а також враховуючи, що спірні правовідносини мають публічно-правову природу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що дану справу необхідно направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Згідно зі ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у випадку неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи; неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.