Справа № 140/2102/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12832/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Новіцької Іванни Леонідівни на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року (постановлена головуючим-суддею Плахтій Н.Б., час ухвалення судового рішення 12 год 02 хв у м. Луцьку, час складання повного тексту судового рішення 04 листопада 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

05.07.2019 ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області), в якому просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9190-55 від 2/7/2019.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 було проведено заміну відповідача у справі його правонаступником - Головне управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 позов було залишено без розгляду з мотивів пропуску строку звернення до адміністративного суду, визначений абзацом дев`ятим частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі Закон №2464-VI).

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача Новіцька І.Л. подала апеляційну скаргу, в якій через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач не є платником єдиного внеску в розумінні положень Закону №2464-VI, оскільки є нерезидентом та постійно проживає на території Республіка Польща, за трудовим договором в Україні не працює та не є фізичною особою-підприємцем. Покликання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду по справі №480/106/19 від 08.08.2019 є безпідставним, оскільки дана постанова не вирішує питання порядку застосування строків давності в площині КАС України та Закону №2464-VI у разі, якщо питання поширення цього закону є спірним. У даній постанові Верховний Суд вказує, що строк звернення до адміністративного суду, визначений положеннями п.56.18 ст.56, ст.102 ПК України не застосовується до спірних правовідносин.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами на основі наявних у ній доказів.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду, оскільки рішення ДФС України про залишення його скарги без розгляду отримав 03.06.2019, а позов подав 02.07.2019.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 07.02.2019 ГУ ДФС у Волинській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9190-55, відповідно до якої за ОСОБА_1 обліковується сума боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 18 276,72 грн, яку контролюючий орган вимагав сплатити протягом 10 календарних днів з дня одержання цієї вимоги.

Доказів надіслання та вручення позивачу зазначеної вимоги відповідач суду не подав.

Вимога була оскаржена позивачем до ДФС України, при цьому, у скарзі останній вказав, що отримав її 17.04.2019

Рішенням ДФС України №2426/6/99-99-11-05-02-25 від 29.05.2019 скаргу позивача №б/н від 24.04.2019 було залишено без розгляду.

Рішення, прийняте за результатом адміністративного оскарження, було отримане позивачем 03.06.2019. Про дану обставину позивач вказує у позовній заяві.

Разом з тим, вважаючи вимогу контролюючого органу протиправною, позивач лише 02.07.2019 звернувся до суду з адміністративним позовом про її скасування, про що свідчить конверт з відміткою Укрпошти Експрес.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 цього Кодексу передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що положення Закону №2464-VI поширюються на правовідносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

Згідно абз.4, 5, 6 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абз.8 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI).

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку (абз.9 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI).

Пунктом 1.3 статті 1 ПК України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Наведене свідчить про те, що положення ПК України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №480/106/19.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого відповідно до Закону №2464-VI, строк звернення до адміністративного суду, визначений п.56.18 ст.56, ст.102 ПК України не застосовується, на що також вказував Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 по справі №802/983/18-а, від 17.07.2019 по справі №0740/1050/18, що в свою чергу спростовує доводи апелянта в цій частині.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Новіцької Іванни Леонідівни залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі №140/2102/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 24.12.2019.