Справа № 640/18001/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Кобаля М.І, Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 р. адміністративну справу за позовом Державного підприємства Завод «Арсенал» до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

Державне підприємство Завод «Арсенал» (надалі за текстом - «ДП «Арсенал») звернулось до суду з позовом у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі за текстом - «Печерський РВ ДВС») № 323941184 від 06.09.2019 р. про арешт коштів боржника в частині накладання арешту:

- на грошові кошти на р/р № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в публічному акціонерному товаристві акціонерний банк «Укргазбанк», призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ДП «Арсенал»;

- на цільові бюджетні грошові кошти на р/р № НОМЕР_2 в публічному акціонерному товаристві акціонерний банк «Укргазбанк», які надходять на виконання договору № 93/13/06 від 13.06.2019 р. між ДП «Арсенал» та Національним центром управління та випробувань.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що предметом договору № 93/13/06 від 13.06.2019 р. є надання послуг з проведення налагоджування антенно-приймальної та антенно-передавальної систем та налаштування режимів роботи радіолокаційної станції контролю космічного простору. При цьому джерелом фінансування цих послуг є загальний фонд Державного бюджету. Водночас, в силу вимог ст.ст. 7, 116 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються виключно на цілі, визначені бюджетними призначеннями.

ДП «Арсенал» також стверджувало, що поточні рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 використовуються ним для виплати заробітної плати відповідно до Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 10.07.1949 р. та Закону України «Про оплату праці» заробітна плата повинна охоронятись від арештів, а своєчасність і обсяги її виплати не можуть бути поставлені в залежність, від здійснення інших платежів та їх черговості.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 р. адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову Печерського РВ ДВС від 06.09.2019 р. у ВП № 23941184 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту: на грошові кошти на р/р № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в публічному акціонерному товаристві акціонерний банк «Укргазбанк», призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ДП «Арсенал»; на цільові бюджетні грошові кошти на р/р № НОМЕР_2 в публічному акціонерному товаристві акціонерний банк «Укргазбанк», які надходять на виконання договору № 93/13/06 від 13.06.2019 р. між ДП «Арсенал» та Національним центром управління та випробувань. В частині визнання протиправною постанови від 06.09.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Печерський РВ ДВС, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позову та ухвалити у цій частині постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, скаржник звертає увагу, що частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виключний перелік рахунків, на розміщені на яких кошти забороняється звернення стягнення та накладення арешту. При цьому, інформація про наявність відкритих рахунків із спеціальним режимом використання до державного виконавця не надходила, а згідно листу АБ «Укргазбанк» правових підстав для накладення арешту банк не має лише на рахунок № НОМЕР_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, наполягає на законності та обгрунтованості судового рішення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Печерському РВ ДВС перебуває зведене виконавче провадження ВП № 23941184 з примусового виконання:

- виконавчого листа № 826/5935/14, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 18.05.2017 р., про стягнення з ДП «Арсенал» на користь Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 1 592 886 грн. 94 коп.;

- виконавчого листа № 2/239, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 28.12.2010 р. про стягнення з позивача на користь держави 2 858 333 грн. 33 коп.;

- виконавчого листа № 826/16556/17, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 15.11.2018 р., про стягнення з ДП «Арсенал» на користь Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві 335 703 грн. 11 коп.;

- виконавчого листа № 7567/37238/15-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 16.12.2016 р., про стягнення з ДП «Арсенал» на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп.

13 червня 2019 р. між ДП Завод «Арсенал» та Національним центром управління та випробувань космічних засобів укладено договір № 93/13/06 про надання послуг.

За умовами цього договору позивач зобов`язався надати послуги з проведення налагоджування антенно-приймальної та антенно-передавальної систем та налаштування режимів роботи радіолокаційної станції контролю космічного простору (послуги в сфері експериментальних розробок), а Національний центр управління та випробувань космічних засобів - прийняти і оплатити їх.

Постановою державного виконавця Печерського РВ ДВС від 06.09.2019 р. у зведеному виконавчому провадженні ВП № 23941184 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 в публічному акціонерному товаристві акціонерний банк «Укргазбанк»; № НОМЕР_4 в філії «Київсіті» акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»; на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 р. № 1404-VIII (надалі за текстом - «Закон № 1404-VIII») визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII на виконавця покладено обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 3 названої статті Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 1 статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно частини 2 статті 48 Закону № 1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною 1 статті 52 Закону № 1404-VIII установлено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частини 3, пункту 1 частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Таким чином, накладення арешту на кошти на рахунках боржника не допускається на кошти, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Приписами частини 1статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949 р., ратифікованої Україною 04.08.1961 р., визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

За змістом статті 43 Основного Закону кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтями 15, 24 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 р. № 108/95-ВР визначено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Пунктами 6, 8 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетне асигнування - це повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження, а бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України видатки бюджету - це кошти, спрямовані на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом.

В силу приписів пункту 8 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України бюджетна система України ґрунтується, зокрема, принципі цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Згідно частин 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, а також рахунки на які надходять кошти за бюджетним призначенням, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається.

За змістом листа публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» № 5-60/41-18 від 17.09.2019 р. відкриті ДП «Арсенал» поточні рахунки № НОМЕР_1 та № 3446 використовуються позивачем для сплати податків та виплати заробітної плати співробітникам підприємства.

Додатком 3 Розподіл видатків Державного бюджету України на 2019 рік до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 р. № 2629-VIII передбачено видатки із загального фонду Державного бюджету за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 6381050 згідно з відомчою і програмною класифікаціями видатків та кредитування державного бюджету «Управління та випробування космічних засобів» у сумі 337 646,6 тис. грн.

Відповідно до пункту 4.12 договору про надання послуг № 93/13/06 від 13.06.2019 р. Джерелом фінансування договору є загальний фонд Державного бюджету.

Згідно листу Національного центру управління та випробувань космічних засобів № 1920-16-2019 від 18.09.2019 р. оплата послуг ДП «Арсенал» за договором № 93/13/06 від 13.06.2019 р. здійснюється за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету (КПКВ 6381050) «Управління та випробування космічних засобів».

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для скасування постанови в частині накладення арешту на грошові кошти призначені для оплати праці, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ДП «Арсенал» та в частині накладення арешту на цільові бюджетні грошові кошти.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 р. - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 23 грудня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя М.І.Кобаль