Справа № 804/14385/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року

Київ

справа №804/14385/13-а

адміністративне провадження №Зн/9901/17/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Бившевої Л.І. (суддя доповідач), Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В., розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА «Фінансовий капітал» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просило визнати неправомірним податкове повідомлення-рішення від 25.09.2013 № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за червень 2013 року в сумі 1922400 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 480600 грн.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 13.12.2013 адміністративний позов задовольнив. Визнав неправомірним та скасував податкове повідомлення-рішення від 25.09.2013 № .

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30.07.2014 залишив без змін постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2013.

У справі суди установили такі обставини.

Між ТОВ «КУА «Фінансовий вектор» (продавець) та ТОВ КУА «Фінансовий капітал» (покупець) укладено договір купівлі-продажу цінних паперів від 15.02.2011 № Б-87, за яким продавець зобов`язується передати у власність покупця пайові цінні папери: облігації цільові іменні бездокументарні емітента - ТОВ «Західна автомобільна компанія» (серія А), номінальною вартістю 45 грн, у кількості 1366012 шт, загальною вартістю 46908852,08 грн; облігації цільові іменні бездокументарні емітента - ТОВ «Західна автомобільна компанія» (серія В), номінальною вартістю 80 грн, у кількості 472270 шт, загальною вартістю 40941086,30 грн; облігації цільові іменні бездокументарні емітента - ТОВ «Західна автомобільна компанія» (серія С), номінальною вартістю 50316 грн, у кількості 75 шт, загальною вартістю 4204012,50 грн.

Між ТОВ «Західна автомобільна компанія» (забудовник, емітент) та ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» (пайовик) укладено договір про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомості від 15.02.2011 № 6/15/02-11, за яким пайовик бере участь в інвестуванні об`єкта будівництва, що розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 43-В, шляхом придбання пакету ЦО, а забудовник бере на себе обов`язки щодо організації будівництва та введення його в експлуатацію. Пайовик набуває майнових прав на об`єкт нерухомості на підставі придбання паю (пакету ЦО) за договором купівлі-продажу цінних паперів від 15.02.2011 № Б-87, укладеного між ТОВ «КУА «Фінансовий вектор» та Пайовиком, в кількості 1334232 шт, серії А, що відповідає 13342,7 кв.м. за облігаціями, 472270 шт. серії В, що відповідає 4722,7 кв.м. за облігаціями та 75 шт, серії С.

Між ТОВ «КУА «Фінансовий вектор» (сторона 1) та ТОВ КУА «Фінансовий капітал» (сторона 2) було складено акт від 28.02.2011 взаємозаліку зустрічних однорідних вимог, в якому зазначено, що станом на 28.02.2011 вимоги сторони 1 до сторони 2 за договором купівлі-продажу від 15.02.2011 № ЦП № Б-87 становлять 92053950,88 грн; станом на 28.02.2011 року вимоги сторони 2 до сторони 1 за договором купівлі-продажу ЦП № Б-924 від 23.12.2010 року складають 91708762,46 грн, тому згідно зі статтею 601 Цивільного кодексу України та статтею 2020 Господарського кодексу України сторони дійшли згоди зарахувати взаємні зустрічні однорідні вимоги на суму 91708762,46 грн. Відповідно, з 28.02.2011 вимоги сторони 1 до сторони 2 за договором купівлі-продажу ЦП від 15.02.2011 № Б-87 становлять 345188,42 грн.

На виконання договору від 15.02.2011 № 6/15/02-11 між ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» та ТОВ «Західна автомобільна компанія» 04.04.2013 були складені акти пред`явлення облігацій до погашення, придбаних за договором купівлі-продажу цінних паперів від 15.02.2011 № Б-87, а саме: облігацій цільових емітента - ТОВ «Західна автомобільна компанія» (серія А), номінальною вартістю 45 грн, у кількості 1266330 шт; облігацій цільових емітента - ТОВ «Західна автомобільна компанія» (серія В), номінальною вартістю 80 грн, у кількості 456460 шт; облігацій цільових емітента - ТОВ «Західна автомобільна компанія» (серія С), номінальною вартістю 50316 грн, у кількості 75 шт.

Між ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» та ТОВ «Західна автомобільна компанія» 15.04.2013 було складено акт приймання-передачі № 2, за яким ТОВ «Західна автомобільна компанія» передало у власність ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 43-В, вартістю 11534400 грн. з ПДВ.

У зв`язку з передачею у власність новозбудованого об`єкту нерухомості ТОВ «Західна автомобільна компанія» надало ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» податкову накладну від 15.04.2013 № 2 ПН на суму 11534400 грн, в тому числі податок на додану вартість в сумі 1992400 грн.

На підставі вказаної податкової накладної ТОВ «КУА «Фінансовий капітал» включило до складу податкового кредиту за квітень 2013 року суму податку на додану вартість - 1922400 грн.

Контролюючий орган вважав, що позивач протиправно сформував зазначений податковий кредит з податку на додану вартість, а відповідно і від`ємне значення та бюджетне відшкодування з цього податку, оскільки за договором купівлі-продажу цінних паперів від 15.02.2011 № Б-87, укладеним з ТОВ «КУА «Фінансовий вектор» (продавець) та ТОВ КУА «Фінансовий капітал», розрахунків грошовими коштами не відбулось.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ТОВ «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал» правомірно віднесло до складу податкового кредиту за квітень 2013 року податок на додану вартість в сумі 1922400 грн на підставі податкової накладної від 15.04.2013 № 2ПН, виписаною за операцією з передачі йому у власність ТОВ «КУА «Фінансовий вектор» об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 43-В, загальною вартістю 11534400 грн, у тому числі податок на додану вартість в сумі 1922400 грн. Застосовуючи статтю 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», в якій наведено поняття облігації, підпункт 196.1.1 пункту 196.1 статті 196, підпункт 197.1.14 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України, в яких визначено операції, що не є об`єктом оподаткування, та операції, що звільнені від оподаткування, суд вважав, що операція з погашення облігацій шляхом їх обміну безпосередньо у емітента цих цінних паперів на відповідні об`єкти новозбудованого житла з переданням такого житла у власність покупця є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. Суд зазначив, що Податковий кодекс не забороняє здійснювати розрахунки в іншій формі ніж грошова, дія підпункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України розповсюджується на усі розрахункові операції з постачальником, зокрема бартерні розрахунки, та розрахунки, здійснені шляхом заліку зустрічної односторонньої вимоги.

Вищий адміністративний суд України постановою від 21.10.2015 задовольнив касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та скасував постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2013, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2014 та прийняв нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Скасовуючи зазначені судові рішення та ухвалюючи нове рішення суд касаційної інстанції керувався статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вирішення справи), тобто вважав, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального права, що призвело до ухваленні незаконного судового рішення. Відмовляючи в задоволенні позову, суд касаційної інстанції застосував положення пункту 198.3 статті 198, підпункту 197.1.14 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України та зазначив, що операції з передачі забудовником позивачеві у власність новозбудованих об`єктів шляхом погашення емітованих таким забудовником облігацій є операцією з першого постачання житла, що є об`єктом оподаткування, однак подальше постачання позивачем придбаного житла є операцією звільненою від оподаткування, тобто придбання позивачем об`єктів нерухомості здійснювалося без мети їх подальшого використання в оподатковуваних операціях, що виключає право на формування податкового кредиту за операцією з отримання житла від забудовника в обмін на облігації.

ТОВ «Компанія з управління активами «Фінансовий капітал» подала до Вищого адміністративного суду України заяву про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України 21.10.2015 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, подані до Вищого адміністративного суду України, Верховного Суду України та не розглянуті до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються відповідно до Касаційного адміністративного суду, Великої Палати Верховного Суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами позивач як на новивиявлені обставини, що, на його думку, впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом касаційної інстанції у постанові від 30.03.2016, посилається на факт проведення документальної планової виїзної перевірки його контрагента - ТОВ «Західна автомобільна компанія», зокрема за звітні періоди 2013 року (акт перевірки від 11.12.2014 № 2447/24-12-22-01/325145920), в ході якої не встановлено заниження або завищення задекларованих платником податку - ТОВ «Західна автомобільна компанія» показників рядку 1 Декларації з податку на додану вартість «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товару», тобто виписана податкова накладна від 15.04.2013 за операцією з поставки житлової нерухомості в сумі 11534400,00 грн, у тому числі податок на додану вартість в сумі 1922400 грн, відповідає вимогам чинного законодавства.

Верховний Суд вважає, що заява позивача про перегляд постанови за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки зазначені позивачем у заяві обставини не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини першої ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами) (далі - КАС).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 245 КАС підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої 1 статті 248 КАС у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи.

Зміст наведених норм КАС засвідчує, що необхідними ознаками обставин, за яких їх можна вважати нововиявленими, є, по-перше, їх наявність на час вирішення адміністративної справи, по-друге, те, що ці обставини не були і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, по-третє, обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Зазначені позивачем обставини - неустановлення контролюючим органом під час проведення перевірки постачальника - ТОВ «Західна автомобільна компанія» заниження чи завищення ним податкового зобов`язання з податку на додану вартість та незазначення в акті перевірки претензій до правомірності складання податкової накладної за операціями з передачі позивачу житлових приміщень в обмін на погашені облігації, не могли вплинути на судове рішення суду касаційної інстанції, що переглядається, оскільки ці обставини не оспорювались сторонами у справі № 804/14385/13-а і не були предметом доказування. Суди всіх інстанцій при вирішенні справи кваліфікували цю операцію як оподатковувану і не заперечували правомірність виписки за нею податкової накладної та формування постачальником на її підстави податкових зобов`язань, однак суд касаційної інстанції визнав податковий кредит позивача неправомірним з огляду на те, що подальше постачання позивачем отриманого новозбудованого житла є операцією, звільненою від оподаткування відповідно до підпункту 197.1.14 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України, а відтак кваліфікував операцію з придбання позивачем житлових приміщень в обмін на погашені облігації як таку, що здійснена без мети подальшого використання товару в оподатковуваних операціях, що, за вимогами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України виключає право платника податку на податковий кредит.

Таким чином, обставини, на які посилається позивач, не є нововиявленими обставинами, оскільки не є істотними для справи обставинами, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини четвертої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вирішення Верховним Судом заяви про перегляд за нововиявленими обставинами) не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Враховуючи наведене, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 368 цього Кодексу Верховний Суд відмовляє в задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишає це судове рішення в силі.

Згідно з частиною першою статті 369 цього Кодексу у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 368, 369, підпунктом 6 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «КУА «Фінансовий капітал» у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2015 та залишити постанову в силі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

_____________________

_____________________

_____________________

Л.І. Бившева,

Т.М. Шипуліна,

В.В. Хохуляк,

Судді Верховного Суду