Справа № 810/263/16
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/263/16 Головуючий у 1 інстанції - Балаклицький А.І. Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни про нікчемність транзакції щодо перерахування на користь позивача грошової суми з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами» на суму 200 000, 00 грн., дата вчинення транзакції 09.07.2015, час вчинення транзакції 17:17;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєву Анну Миколаївну включити позивача до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2015 між публічним акціонерним товариством «Радикал Банк» (банк) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір банківського рахунку № 18417/П-1-980, предметом якого є відкриття та обслуговування поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 .

09.07.2015 позивач здійснив поповнення рахунку власними коштами на суму 200 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 12080.

Внесення коштів та зарахування їх на рахунок позивача підтверджується випискою по особовим рахункам ПАТ «Радикал Банк» з 09.07.2015 по 13.07.2015, відповідно до якої на рахунок зараховано грошові кошти у сумі 200 000, 00 грн.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних» від 09.07.2015 № 452/БТ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» від 09.07.2015 № 130, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 10.07.2015 по 09.10.2015 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка Олександра Володимировича.

Виконавчою дирекцією Фонду 08.10.2015 прийнято рішення № 184 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк « на один місяць - по 09.11.2015 (включно).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 09.11.2015 № 769 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 09.11.2015 №203 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Радикал Банк» з 10 листопада 2015 року по 09 листопада 2017 року включно з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Савельєву Анну Михайлівну.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 13.11.2015 Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Радикал Банк»; для отримання коштів вкладники ПАТ «Радикал Банк» з 13.11.2015 до 24.12.2015 включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду - ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» Савельєвої А.М. від 09.11.2015 № 204 «Про визнання правочинів нікчемними» визнано нікчемними правочини та транзакції згідно додатку № 1, який додається до цього наказу.

Згідно даного додатку № 1 визнано нікчемною транзакцію банку на рахунок № НОМЕР_1 на суму 200 000, 00 грн., яка була вчинена 09.07.2015 о 17 год. 17 хв., оскільки відображення транзакції в АБС Б2 щодо внесення коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 через касу банку відбулась одночасно з відображенням інших транзакцій, здійснених в одній касі банку одним касиром.

ОСОБА_1 , дізнавшись про відсутність його в загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, 24.11.2015 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєвої А.М. із заявою про включення його до реєстру на виплату гарантованої суми.

Листом від 19.11.2015 вих. №3687/15 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєва А.М. повідомила позивача про те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нікчемним правочин, що був вчинений (укладений) банком з ОСОБА_1 , а саме: транзакція ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу «Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами» на суму 200 000,00 грн., дата вчинення транзакції 09.07.2015, час вчинення транзакції 17:17.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача щодо невключення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що порушує його право на отримання гарантованої суми вкладу, звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в уповноваженої особи Фонду були відсутні правові підстави для визнання правочину (транзакції) з перерахування грошової суми з призначенням платежу «Поповнення поточного рахунку клієнта» на суму 200 000, 00 грн. нікчемним, а тому відповідачем, в порушення норм чинного законодавства, протиправно не включено позивача до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, у зв`язку із чим наявні правові підстави для задоволення позову.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що при дослідженні обставин вчинення спірного правочину уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвою Анною Миколаївною було виявлено, що операція із зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 є нікчемним правочином, а тому у позивача відсутній залишок коштів на рахунку, який підлягав би відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів вважає доводи апелянта частково обґрунтованими та частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-VI).

Відповідно до статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI. Серед таких функцій є здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідно фінансових санкцій і накладення адміністративні штрафів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VI, відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст.215 ЦК України ).

Згідно із ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Також, згідно ч. 3 ст. 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Отже, за Законом № 4452-VI уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Як вже було зазначено вище, наказом уповноваженої особи від 09.11.2015 № 204 транзакція ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування на користь позивача грошових сум з призначенням платежу «Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами» на суму 200 000,00 грн., дата вчинення транзакції 09.07.2015, час вчинення транзакції 17:17, визнана нікчемною відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те що, здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492, та договорами з відповідними клієнтами. банку.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, як вбачається із змісту вказаного наказу, у останньому не визначено, відповідно до якого саме пункту частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI правочини позивача визначені як нікчемні.

Разом із тим, відповідачем не надано доказів наявності підстав, які наведені у ст. 38 Закону № 4452-VI, для визнання нікчемним правочину у випадку, який розглядається.

Зокрема, апелянтом не доведено, що банк: уклав правочин з позивачем, умови якого передбачають платіж з метою надання переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу вимог ч.1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно із частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Разом з тим, уповноваженою особою не наведено, а колегією суддів не встановлено, доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору у досліджуваному випадку. Також, уповноваженою особою не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

За таких обставин, твердження уповноваженої особи щодо нікчемності правочину щодо перерахування коштів є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

Таким чином, враховуючи викладене, а також за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб`єкта владних повноваження не є обґрунтованим.

Слід зазначити, що доводи апелянта про нікчемність правочину у зв`язку із тим, що кошти на ім`я позивача надійшли внаслідок виконання умов договору, що суперечить вимогам законодавства, є безпідставними, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину, а факт знаходження на рахунках позивача грошових коштів у вказаному розмірі відповідачами не спростовано.

Посилання апелянта на інші обставини, які на думку апелянта, вказують на те, що укладення та виконання договору не відбулося або було здійснене з порушеннями вимог закону, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на те, що правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв`язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Доказів визнання у встановленому законом порядку недійсним договору або відповідного вироку суду, який набрав законної сили, уповноважена особа не надала.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, припущення уповноваженої особи про можливе дроблення рахунків інших вкладників банку не бути причиною позбавлення позивача його законного права на отримання гарантованого відшкодування за вкладом. До того ж, проведення спірної транзакції у комп`ютерній системі ПАТ «Радикал Банк» одночасно з іншими операціями одним касиром не свідчить про те, що зазначена операція є такою, що фактично не відбулася чи є нікчемною.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що уповноважена особа, стверджуючи про нікчемність правочину щодо перерахування коштів, посилається саме на неправомірність дій працівників банку. Однак, дані обставини не можуть бути самостійною підставою для сумніву в добросовісності позивача як вкладника при виконанні умов договору банківського рахунку.

Звернення до правоохоронних органів також не свідчить про протиправність дій позивача, чи доведеність протиправних дій інших осіб.

Уповноваженою особою не надано вироку по кримінальній справі, порушеній за зверненням уповноваженої особи, а тому доводи апелянта про неправомірність дій позивача по справі або працівників банку щодо вчинення спірної транзакції, є необґрунтованими.

Отже, фактично всі докази та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі, лише вказують на наявність сумнівів щодо правочину, але не доводять його нікчемності.

При цьому, посилаючись на Положення про організацію роботи щодо ведення та обліку касових операцій в ПАТ «Радикал Банк», апелянт стверджує, що за умови дотримання касовим працівником алгоритму дій щодо ведення та обліку касових операцій, неможливо одночасно здійснити декілька операцій через один рахунок каси банку за короткий проміжок часу.

Однак, це свідчить лише про можливе порушення співробітником банку обов`язкових правил проведення касових операцій і не є передбаченою законом підставою для відмови особі у виплаті гарантованої суми вкладу.

Таким чином, жоден із наданих уповноваженою особою доказів прямо не вказує на будь-які протиправні дії позивача, що могло б свідчити про його наміри отримати протиправне відшкодування суми вкладу за рахунок Фонду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що уповноваженою особою не доведено наявності визначених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстав, які б свідчили про нікчемність укладеного правочину позивача з банком, а тому не доведено й наявності законних підстав для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Поряд із цим, колегія суддів вважає помилковим розгляд судом першої інстанції по суті вимог про визнання протиправним та скасування рішення (наказу) відповідача щодо нікчемності правочину (транзакції).

Як зазначалося, згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним з моменту його укладення відповідно до закону, а не наказу чи рішення уповноваженої особи Фонду (частина друга статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК та частина третя статті 38 Закону № 4452-VI), незалежно від того, чи проведено передбачену частиною другою статті 38 цього Закону перевірку правочинів банку із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін відповідно до вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку, спрямованим на збереження активів і документації банку та який діє у межах цієї юридичної особи.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, згідно із частиною другою статті 20 Господарського кодексу України способом захисту прав і законних інтересів може бути, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів. Утім цю норму слід застосовувати з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16 ЦК, яким до способів захисту віднесено визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Банк у спірних правовідносинах не діє як суб`єкт владних повноважень і не здійснює жодних управлінських функцій щодо позивача.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів. Оскільки наказ банку є його внутрішнім документом, який не створює жодних обов`язків для контрагентів банку, не можна вважати порушеними права контрагентів внаслідок прийняття такого наказу. Права позивача не можуть бути порушені внаслідок видання внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

У такій ситуації сторона правочину може вважати відповідні правочини чинними і не виконувати жодних дій з повернення майна чи грошових коштів банку. Повідомлення банку про виявлення ним нікчемних правочинів не підлягає примусовому виконанню. Якщо особа добровільно не погоджується з тим, що правочини є нікчемними, і не повертає активи, банк має право звернутися до суду з вимогою застосування наслідків нікчемності правочинів

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16.

Таким чином, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи, що унеможливлює здійснення судового розгляду вимог щодо визнання його протиправним і скасування.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 805/100/16-а та у справі № 805/11/16-а, від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а, від 21.11.2018 у справі № 804/2111/16.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу, що «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Отже, встановлена правова природа оскаржуваного рішення (наказу) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання його протиправним та скасування (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 № 9901/152/18, від 30.05.2018 у справі № 9901/497/18, від 20.11.2018 у справі № 9901/633/18 та від 28.11.2018 року у справі № 826/3486/16.

Також, враховуючи те, що на час розгляду справи перелік вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вже сформовано та подано на затвердження до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 буде зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» подати додаткову інформацію стосовно нього як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.09.2019 у справі № 810/116/16.

За таких обставин, оскаржувана постанова суду першої інстанції від 11.02.2016 в частині зобов`язання уповноваженої особи включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк» належить змінити та зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що частково спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив її частково скасувати та прийняти нове рішення про закриття провадження щодо вимог про визнання протиправним рішення, а також змінити у частині зобов`язання вчинити дії.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2016 скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни про нікчемність транзакції щодо перерахування на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) грошової суми з призначенням платежу «Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами» на суму 200 000, 00 грн., дата вчинення транзакції 09.07.2015, час вчинення транзакції 17:17, та прийняти в цій частині нову постанову, якою провадження у справі в зазначеній частині позовних вимог закрити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2016 в частині зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни включити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - змінити, виклавши абзац третій її резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню згідно з договором банківського рахунку від 09.07.2015 № 18417/П-1-980».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 23.12.2019.