Справа № 620/3086/19
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року Чернігів Справа № 620/3086/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ткаченко О.Є.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо зменшення коефіцієнту страхового стажу з урахуванням оцінки величини одного року з 1,35%, який становив 0,56925 на 1%, який становить 0,42167 з 01.10.2017;

- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017 з урахуванням коефіцієнта страхового стражу з урахуванням оцінки величини одного року 1.35%, який становить 0,56925;

- компенсувати суму недоплат пенсії з 01.10.2017 із врахуванням проведених виплат з подальшою виплатою пенсії, враховуючи доплату за понаднормовий стаж;

- зобов`язати здійснити перерахунок пенсії за понаднормовий стаж, виходячи з розміру пенсії з урахуванням коефіцієнта страхового стажу з урахуванням оцінки величини одного року 1,35%, який становить 0,56925.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку зі змінами в законодавстві відповідачем безпідставно було зменшено коефіцієнт страхового стажу, який мав застосовуватись, з 1,35% до 1%.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому останній просить відмовити позивачу в задоволенні позову та зазначає, що оскільки управління діяло відповідно до норм чинного законодавства, а саме відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148, яким чітко передбачено, що пенсії перераховуються із зазначенням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, а тому дії відповідача є правомірними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з квітня 2017 року та йому призначено пенсію за віком згідно із статтями 26, 28, 40 Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058, про що свідчить протокол № 616 від 15.05.2017 (а.с.25).

Після виходу на пенсію позивач продовжував працювати та 19.08.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про перерахунок пенсії, оскільки його страховий стаж збільшився.

Відповідачем проведено перерахунок пенсії і розмір пенсії залишився без змін 2562,75 грн., а саме: 2264,12 грн. - основний розмір пенсії (5087,91х 0,44500), 112,23 грн. - доплата за понаднормовий стаж 9 років (1247,00 х 9 %), 186,40 грн. - доплата до раніше встановленого розміру пенсії.

Листом від 02.09.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надано відповідь, в якій вказано, що з 1 жовтня 2017 року відповідно до змін, які було внесено до законодавчих актів, проведено перерахунок пенсії позивача із коефіцієнтом страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, який становить 0,42167. Для обчислення пенсії врахована заробітна плата за період роботи з 01.07.1987 по 30.06.1992 року та за даними персоніфікованого обліку з 01.02.2002 по 31.03.2017 року, яка визначена із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,17 і становить 5087.91 грн. (3764,40 грн. - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 року х 1,17 х 1,15520 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). З 01.10.2017 основний розмір пенсії зменшено в порівнянні з часом виходу на пенсію (2562,75 грн.) до 1833,69 грн. а з 01.03.2019 до 2145,42 грн. Але в той же час проводились доплати до раніше встановленого розміру пенсії. Розмір пенсії залишився на тому ж рівні і становив 2562,75 грн., а саме з 01.10.2017 - 1833,69 грн. (основний розмір пенсії), 87,29 грн. - доплата за понаднормовий стаж, 641,77 грн. - доплата до раніше встановленого розміру пенсії, а з 01.03.2019 - 2145,42 грн. (основний розмір пенсії (5087,91 грн. х 0,42167), 87,29 грн. доплата за понаднормовий стаж 7 років (1247,00 х 7 %), 330,04 грн. - доплата до раніше встановленого розміру пенсії.

Після збільшення страхового стражу з 42 років 2 місяців 6 днів (станом на 31.03.2017 року) до 44 років 6 місяців 66 днів (станом на 31.07.2019 року) розмір отримуваною пенсії позивача не змінився - основний розмір пенсії 2264,12 грн. та 112,23 грн. - доплата за понаднормовий стаж 9 років та 186,40 грн. - доплата до раніше встановленого розміру пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України № 1058-ІV від 09.03.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (стаття 1 Закону № 1058-ІV).

Згідно частини 1 статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс= (См*Вс)/100%*12

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Хартії визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Законом № 2148-VIII розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV доповнено, зокрема, пунктом 4-3, яким встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно з пунктом 4-4 розділу ХV Закону № 1058-IV з 01.10.2017 р. по 31.12.2017 р. при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2148-VIII у разі, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Системний аналіз викладених правових норм дає підстави стверджувати, що з 01.10.2017 р. пенсії, призначені згідно Закону № 1058-IV, до набрання чинності Законом № 2148-VIII, перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, тоді як лише при призначенні вперше пенсії, у період з 01.10.2017 по 31.12.2017, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Перевіряючи доводи позову, суд звертає увагу на те, що позивачу пенсія була призначена до 01.10.2017 за Законом № 1058-IV, а отже, позивач набув право саме на перерахунок його пенсії за віком відповідно до пункту 4-3 розділу ХV Закону № 1058-IV, а саме: із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, що й було проведено відповідачем.

Таким чином, при розрахунку пенсії мав враховуватись абзац другий пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, згідно якого величина оцінки одного року страхового стажу становить 1 %. При цьому, відсутні підстави для застосування величини оцінки одного року страхового стажу за абзацом першим пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у розмірі 1,35 %, оскільки пенсію позивачу за Законом № 1058-IV призначено не в період з 01.10.2017 по 31.12.2017.

Відтак, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 43 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, тому перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 року із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним.

Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії останньої, оскільки внаслідок проведеного перерахунку пенсія позивача залишилась незмінною.

Щодо посилання позивача на недопустимість зворотної дії у часі нормативного акту, суд зазначає, що перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.10.2017, тобто з дати набрання чинності внесеними до закону змінами, що виключає зворотну дію закону в часі.

Крім того, щодо посилань позивача на порушення його конституційних прав та неможливості зменшення розміру належних йому пенсійних виплат, суд наголошує, що в контексті даної спірної ситуації після перерахунку, розмір пенсії позивача не був зменшений.

Як встановлено із матеріалів справи, розмір пенсії ОСОБА_1 як до, так і після проведення перерахунку становив 2562,75 грн.

Суд не вбачає порушення статті 22 Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин, адже відповідні положення Закону № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 03 червня 2014 року «Великода проти України» зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у цьому рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії», що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «КйартанАсмудсон проти Ісландії»).

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідач діяв у межах та у спосіб, визначений законом, а відтак відсутні підстави для визнання таких дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту страхового стажу 1,35%.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 грудня 2019 року.

Суддя О.Є. Ткаченко