Справа № 480/3619/19
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2019 р. Справа № 480/3619/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування вимоги,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати незаконними дії відповідача щодо нарахування 15 198,12 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 17.05.2019 № Ф- 6548-54 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 15 198,12 грн.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 відповідача Головне управління ДФС у Сумській області замінено його правонаступником Головним управлінням ДПС у Сумській області.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 520/3939/19.
Ухвалою суду від 16.12.2019 провадження у справі поновлено, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 23.12.2019.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач нараховував позивачу за 2017-2018 роки зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску одночасно як фізичній особі-підприємцю, так і особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність. З огляду на те, що види діяльності позивача співпадають, позивач здійснював нарахування, сплачував та подавав звітність по єдиному внеску тільки як фізична особа - підприємець. У зв`язку із чим, визначення у вимозі боргу призвело до подвійного оподаткування, що прямо суперечить вимогам податкового законодавства, свідчить про неправомірність рішення відповідача та наявність безмовних підстав для його скасування.
Відповідач подав до суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що згідно бази даних ГУ ДПС у Сумській області АІС «Податковий блок» Мальований ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа підприємець з 06.03.2002 по 17.10.2018 та як платник незалежної професійної діяльності з 23.03.2013 по теперішній час. Крім того, позивач провадить ряд різнопланових видів діяльності, серед яких: 69.10 - діяльність у сфері права; 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Відповідач зауважив, що фізичні особи-підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність не звільняються від сплати єдиного внеску, адже виключенням є тільки фізичні особи-підприємці за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа підприємець з 06.03.2002 по 17.10.2018, видами діяльності позивача були: 69.10 - діяльність у сфері права; 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 17.10.2018 припинено підприємницьку діяльність за власним рішенням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 72-73).
Відповідно до Свідоцтва від 01.01.2008 Серії Є № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є платником єдиного податку (а.с. 14).
Також, сторонами не заперечується, що 23.03.2013 ОСОБА_1 прийнятий на облік як самозайнята особа, що здійснює незалежну професійну діяльність - арбітражний керуючий.
26.02.2013 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за № 252 (а.с. 15).
Як встановлено з інтегрованої картки позивача по єдиному соціальному внеску за період 2018-2019 роки (а.с. 85-88) ОСОБА_1 проведені нарахування по строку сплати єдиного внеску:
09.02.2018 - у сумі 8447, 64 грн. за 2017 рік як фізичній особі підприємцю;
09.02.2018 - у сумі 368,32 грн. - донараховано самостійно за грудень 2017 року згідно із звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб;
02.05.2018 - у сумі 8448 грн. за 2017 рік - як платнику незалежної професійної діяльності;
19.04.2018 - у сумі 2457,18 грн. - за 1 квартал 2018 року - як фізичній особі підприємцю;
19.04.2018 - у сумі 2457,18 грн. - за 1 квартал 2018 року - як платнику незалежної професійної діяльності;
19.07.2018 - у сумі 2457,18 грн. - за 2 квартал 2018 року - як фізичній особі підприємцю;
19.07.2018 - у сумі 2457,18 грн. - за 2 квартал 2018 року - як платнику незалежної професійної діяльності;
19.10.2018 - у сумі 2457,18 грн. - за 3 квартал 2018 року - як фізичній особі підприємцю;
19.10.2018 - у сумі 2457,18 грн. - за 3 квартал 2018 року - як платнику незалежної професійної діяльності;
19.04.2019 - у сумі 2754,18 грн. - за 1 квартал 2019 року - як платнику незалежної професійної діяльності.
17.05.2019 Головним управлінням ДФС у Сумській області винесено вимогу № Ф-6548-54 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 15 198,12 грн. (а.с. 16).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
За правилами п. 65.1 ст. 65 Податкового кодексу України взяття на облік фізичних осіб-підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Згідно із п. 65.2 ст. 65 Податкового кодексу України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
Відповідно до п.п. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 Податкового кодексу України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.
Згідно із п.п. 178.1, 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року №2343-XII арбітражний керуючий - це фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України;
Арбітражні керуючі є суб`єктами незалежної професійної діяльності.
Таким чином, податковим законодавством передбачений обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок визначений у разі, коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.
Водночас, контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка вже взята на облік як самозайнята особа, тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
Діяльність арбітражних керуючих є незалежною професійною діяльністю, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.
Отже, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа, у тому числі щодо справляння податку в окремому порядку.
Необхідність подачі окремих Звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску виникає лише у разі, якщо особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем здійснює відмінні види діяльності.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Частиною 3 ст. 5 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ визначено, що взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України №116 від 24 листопада 2014 року.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
За правилами ч. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Судом враховано, що ОСОБА_1 з 2013 року займається діяльністю арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та перебував на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець з 06.03.2002 по 17.10.2018.
Таким чином, в даному випадку відсутні підстави вважати підприємницьку діяльність позивача відмінною від незалежної професійної діяльності.
З огляду на те, що види діяльності позивача як фізичної особи-підприємця та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, співпадають, то у нього відсутній обов`язок з подання звітності як особа, що провадить незалежну професійну діяльність, оскільки у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно - суперечитиме принципам податкового законодавства.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач, перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець за видом діяльності КВЕД 69.10; а оскільки цей обов`язок позивачем виконано у повному обсязі, донарахування єдиного внеску згідно оскаржуваної вимоги відбулось неправомірно.
Отже, суд вважає позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги від 17.05.2019 № Ф-6548-54 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 15 198,12 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Водночас, що стосується позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача щодо нарахування 15 198,12 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.
У рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Аналогічні правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №504/4148/16-а.
Суд зауважує, що у даному випадку права ОСОБА_1 були порушені рішенням суб`єкта владних повноважень, а саме вимогою Головного управління ДФС у Сумській області від 17.05.2019 № Ф-6548-54 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка визнається судом протиправною та підлягає скасуванню, що, на переконання суду, буде належним, ефективним та достатнім способом захисту прав позивача.
При цьому, самі по собі дії відповідача по нарахуванню єдиного внеску не створюють юридичних наслідків для позивача, а отже не порушують його прав.
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування єдиного внеску задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Сумській області від 17.05.2019 № Ф-6548-54 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 15 198,12 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко