Справа № 826/2230/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2019 року № 826/2230/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-Авіа»
доГоловного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-Авіа», (далі також - позивач, ДП УАТП «Хорів-Авіа») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.11.2017 № і №.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на протиправність прийнятих відповідачем за наслідками проведеної камеральної перевірки та на підставі акта від 11.10.2017 №9959/26-15-12-13-20 податкових повідомлень-рішень від 07.11.2017 № і №, якими до ДП УАТП «Хорів-Авіа» застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість. Позивач вважає, що всупереч п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України контролюючий орган провів камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість зі спливом державного підприємства граничного строку для проведення такої перевірки. Позивач зазначив, що викладені в акті перевірки висновки про несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань за податковими деклараціями з податку на додану вартість за звітні періоди з серпня 2016 року по січень 2017 року не відповідають дійсності. А саме: позивач заперечував обставину отримання державним підприємством податкового повідомлення-рішення від 03.11.2015 №004872204, та у взаємозв`язку з цим заперечував факти узгодження у встановленому законом порядку грошового зобов`язання за цим податковим повідомленням-рішенням і виникнення обов`язку по сплаті такого грошового зобов`язання; позивач посилався на неправильність визначеного в акті перевірки граничного терміну сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість за звітний період жовтень 2016 року; позивач зазначив, що в акті перевірки містяться посилання на невідомі позивачу платіжні доручення). Крім того, позивач посилався на відсутність судового рішення про стягнення коштів з рахунку ДП УАТП «Хорів-Авіа» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, як то передбачено ст. 87 Податкового кодексу України. Водночас позивач стверджував, що на рахунку ДП УАТП «Хорів-Авіа» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість було достатньо коштів, необхідних для сплати задекларованих сум податкових зобов`язань. На підтвердження цього позивачем разом з матеріалами позову до суду були подані копії податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні періоди серпень-грудень 2016 року і січень 2017 року, копії платіжних доручень щодо поповнення поточного рахунку СЕА ПДВ, датовані за період з 20.01.2016 по 31.07.2017 з відмітками банків про проведення відповідних платежів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.02.2018 відкрито провадження у справі №826/2230/18 за вказаним позовом та дану справу призначено у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Представником відповідача до канцелярії суду подані відзив на позовну заяву та додаткові матеріали (а саме: копія податкового повідомлення-рішення № від 29.10.2015 та витяги з інтегрованої картки платника податку на додану вартість - ДП УАТП «Хорів-Авіа» за 2016 і 2017 роки). Свої заперечення відповідач мотивував тим, що в ході проведеної камеральної перевірки контролюючим органом встановлено, що позивач прострочив граничні терміни сплати сум узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, визначених контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення від 03.11.2015 № та самостійно задекларованих платником у податкових деклараціях за серпень, вересень, жовтень, листопад і грудень 2016 року та за січень 2017 року. У зв`язку з цим в інтегрованій картці платника (позивача) були автоматично нараховані штрафні санкції у розмірах 10% і 20% від сум недоплати. За наслідками проведення такої перевірки складено акт від 11.10.2017 №9959/26-15-12-13-20 та відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України прийняті відповідні податкові повідомлення-рішення.

03.04.2018 судом ухвалено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

В подальшому, 10.04.2018 судом відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані представниками сторін документи, заслухавши їх усні пояснення, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

11.10.2017 працівником ГУ ДФС у м. Києві проведена камеральна перевірка, предметом якої було питання дотримання ДП УАТП «Хорів-Авіа» вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати до бюджету податку на додану вартість. За результатами такої перевірки складений акт від 11.10.2017 №9959/26-15-12-13-20 (далі - акт перевірки), за висновком якого позивач порушив граничні строки сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з названого податку, передбачені пп. 57.1 і 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України. А саме у тексті таблиці 1 на стор. 2 - 3 акта перевірки (з урахуванням змін внесених до тексту такого акта згідно листа ГУ ДФС у м. Києві від 02.11.2017 №34976/10/26-15-12-13-18 за наслідками розгляду заперечень ДП УАТП «Хорів-Авіа» на висновки акта перевірки) зафіксовано наступне:

- грошове зобов`язання у сумі 636 456 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 16.02.2017, граничний строк сплати якого - 02.03.2017, фактично було погашено згідно платіжного доручення №12751269 від 27.09.2017 в частині суми 346 567 грн. 27.09.2017 (тобто, із затримкою на 209 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 232 678 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 19.01.2017, граничний строк сплати якого - 30.01.2017, фактично було погашено згідно платіжного доручення №11792123 від 24.07.2017 в частині суми 8 376,35 грн. 25.07.2017 (тобто, із затримкою на 176 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 636 456 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 16.02.2017, граничний строк сплати якого - 02.03.2017, фактично було погашено згідно платіжного доручення №11792123 від 24.07.2017 в частині суми 161025,65 грн. 25.07.2017 (тобто, із затримкою на 145 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 119 718 грн., визначене згідно податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 03.11.2015 №004872204, граничний строк сплати якого - 26.09.2016, фактично було погашено згідно платіжного доручення №9119004 від 26.12.2016 в частині суми 173 396 грн. 27.12.2016 (тобто, із затримкою на 92 дні);

- грошове зобов`язання у сумі 144 426 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 13.09.2016, граничний строк сплати якого - 30.09.2016, фактично було погашено згідно платіжного доручення №9119004 від 26.12.2016 в частині суми 144 426 грн. 27.12.2016 (тобто, із затримкою на 88 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 119 718 грн., визначене згідно податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 03.11.2015 №004872204, граничний строк сплати якого - 26.09.2016, фактично було погашено згідно платіжного доручення №8584499 від 24.11.2016 в частині суми 143967 грн. 24.11.2016 (тобто, із затримкою на 59 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 143 967 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 14.11.2016, граничний строк сплати якого - 30.11.2016, фактично було погашено згідно платіжного доручення №9670836 від 27.01.2017 в частині суми 3 824,15 грн. (тобто, із затримкою на 58 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 136 801 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 10.10.2016, граничний строк сплати якого - 30.10.2016, фактично було погашено згідно платіжного доручення №9119004 від 26.12.2016 в частині суми 136 801 грн. 27.12.2016 (тобто, із затримкою на 58 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 143 967 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 14.11.2016, граничний строк сплати якого - 30.11.2016, фактично було погашено згідно платіжного доручення №9528694 від 23.01.2017 в частині суми 113 124 грн. (тобто, із затримкою на 55 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 606 797 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 19.12.2016, граничний строк сплати якого - 30.12.2016, фактично було погашено згідно платіжного доручення №9917384 від 23.02.2017 в частині суми 498 827,35 грн. (тобто, із затримкою на 55 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 232 678 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 19.01.2017, граничний строк сплати якого - 30.01.2017, фактично було погашено згідно платіжного доручення №10349161 від 24.03.2017 в частині суми 86 673 грн. (тобто, із затримкою на 53 дні);

- грошове зобов`язання у сумі 119 718 грн., визначене згідно податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 03.11.2015 №004872204, граничний строк сплати якого - 26.09.2016, фактично було погашено згідно платіжного доручення №8072987 від 24.10.2016 в частині суми 17 083 грн. 25.10.2016 (тобто, із затримкою на 29 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 232 678 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 19.01.2017, граничний строк сплати якого - 30.01.2017, фактично було погашено згідно платіжного доручення №10048259 від 27.02.2017 в частині суми 116 010 грн. (тобто, із затримкою на 28 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 606 797 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 19.12.2016, граничний строк сплати якого - 30.12.2016, фактично було погашено згідно платіжного доручення №9670836 від 27.01.2017 в частині суми 107 969,70 грн. (тобто, із затримкою на 28 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 143 967 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 14.11.2016, граничний строк сплати якого - 30.11.2016, фактично було погашено згідно платіжного доручення №9119004 від 26.12.2016 в частині суми 27 018,90 грн. (тобто, із затримкою на 27 днів);

- грошове зобов`язання у сумі 232 678 грн., задеклароване платником податку у податковій декларації реєстр. № від 19.01.2017, граничний строк сплати якого - 30.01.2017, фактично було погашено згідно платіжного доручення №9917384 від 23.02.2017 в частині суми 21 618,70 грн. (тобто, із затримкою на 24 дні).

07.11.2017 на підставі цього акта камеральної перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийняла наступні спірні у справі податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:

- за №, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» (код « 14060100») у розмірі 1 817 007,50 грн. всього на строк від 53 до 209 календарних днів, нарахувало позивачу штраф у сумі 363 401,50 грн. (що, складає 20% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання);

- за №, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» (код « 14060100») у розмірі 289 700,30 грн. всього на строк від 24 до 29 календарних днів, нарахувало позивачу штраф у сумі 28 970,03 грн. (що, складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 26.01.2018 №2754/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги вказані податкові повідомлення-рішення від 07.11.2017 були залишені без змін.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 07.11.2017 № і № протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом норм ст. 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Поряд з цим, нормам п. 54.3 ст. 54 ПК України визначені випадки, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі ж оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У контексті з наведеним положенням абз. 2 п. 57.3 ст. 57 ПК України суд звертає увагу на норми п. 56.1, 56.17 і 56.18 ст. 56 («Оскарження рішень контролюючих органів») цього Кодексу, відповідно до якої рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

У випадку ж звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. При цьому, таке право на оскарження рішення контролюючого органу у судовому порядку платник може реалізувати у межах строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

За змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, чинній з 1 січня 2017 року, «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до норм п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4 1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

В силу припису абз. 1 п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Також, п. 131.2 ст. 131 ПК України визначено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (абз. 2 п. 87.9 ст. 87 ПК України).

З аналізу вищевикладених норм Кодексу вбачається, що дії органу ДФС та платника податків в частині сплати податкового боргу та спрямування сплачених коштів чітко регламентовані. Так, наведені норми Кодексу встановлюють обов`язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що їх добровільно сплачує платник податків, в першу чергу в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків (даний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, що наведений в його постановах від 05.06.2018 у справі №821/1750/17, від 13.02.2018 у справі №808/2290/17). У випадку ж несплати платником в добровільному порядку самостійно узгодженої суми податкового зобов`язання та/або погашення податкового боргу контролюючий орган може вжити заходів з метою погашення податкового боргу з ПДВ за рахунок коштів у СЕА цього податку з ПДВ в порядку та у межах, визначених п. 87.9 ст. 87 та п. 95.3 ст. 95 ПК України.

У силу приписів п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Зокрема, згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналізуючи зміст норм п. 87.9 ст. 87 і ст. 126 ПК України у сукупності, Верховний Суд у своїх постановах від 13.02.2018 по справі №К/9901/3879/17, від 04.04.2018 по справі №К/9901/3770/17, від 17.04.2018 по справі №К/9901/716/18 дійшов висновків про те, що у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 Податкового кодексу України у залежності від терміну затримки. При цьому, санкція норми ст. 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення.

Дослідивши та проаналізувавши надані представниками сторін матеріали суд встановив, що ДП УАТП «Хорів-Авіа» подало до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві податкові декларації з податку на додану вартість за звітні періоди 2016 і 2017 років, з позначкою «звітна», а саме:

- податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період серпень 2016 року (реєстр. № від 13.09.2016), в якій задекларувало до сплати податкове зобов`язання у сумі 144 426 грн.;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період вересень 2016 року (реєстр. № від 10.10.2016), в якій задекларувало до сплати податкове зобов`язання у сумі 136 801 грн.;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період жовтень 2016 року (реєстр. № від 14.11.2016), в якій задекларувало до сплати податкове зобов`язання у сумі 143 967 грн.;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період листопад 2016 року (реєстр. № від 19.12.2016), в якій задекларувало до сплати податкове зобов`язання у сумі 606 797 грн.;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період грудень 2016 року (реєстр. № від 19.01.2017), в якій задекларувало до сплати податкове зобов`язання у сумі 232 678 грн.;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період січень 2017 року (реєстр. № від 16.02.2016), в якій задекларувало до сплати податкове зобов`язання у сумі 636 456 грн.

Виходячи зі змісту процитованої вище норми п. 57.1 ст. 57 ПК України та п. 49.20 ст. 49 цього ж Кодексу, а також беручи до уваги правову позицію Верховного Суду України у постанові від 09.06.15 р. у справі №21-18а15ака (щодо відлік строку сплати податків у разі перенесення кінцевого терміну подання звітності) суд приходить до висновку, граничними термінами сплати самостійно узгоджених грошових зобов`язань (податкових зобов`язань) за переліченими податковими деклараціями були наступні: 30.09.2016, 30.10.2016, 01.12.2016, 30.12.2016, 30.01.2017 та 02.03.2017 відповідно.

З метою підтвердження обставин своєчасного поповнення свого рахунку в СЕА для сплати задекларованих сум податку на додану вартість позивач подав до суду копії наступних платіжних доручень: №26 від 20.01.2016 про сплату ПДВ за грудень 2015 року на суму 126 318 грн., №78 від 19.02.2016 про сплату ПДВ за січень 2016 року на суму 134 221 грн., №106 від 14.03.2016 про сплату ПДВ за лютий 2016 року на суму 136 250 грн., №153 від 14.04.2016 про сплату ПДВ за березень 2016 року на суму 133 724 грн., №211 від 17.05.2016 про сплату ПДВ за квітень 2016 року на суму 133 897 грн., №234 від 08.06.2016 про сплату ПДВ за травень 2016 року на суму 150 000 грн., №60 від 12.07.2016 про сплату ПДВ за червень 2016 року на суму 143 860 грн., №104 від 10.08.2016 про сплату ПДВ за липень 2016 року на суму 141 981 грн., №147 від 14.09.2016 про сплату ПДВ за серпень 2016 року на суму 144 426 грн., №179 від 12.10.2016 про сплату ПДВ за вересень 2016 року на суму 138 801 грн., №229 від 14.11.2016 про сплату ПДВ за жовтень 2016 року на суму 143 967 грн., №241 від 21.11.2016 про поповнення поточного ПДВ рахунку на суму 400 000 грн., №288 від 22.12.2016 про сплату ПДВ за листопад 2016 року на суму 230 000 грн., №23 від 26.01.2017 про поповнення поточного ПДВ рахунку на суму 640 000 грн., №85 від 27.02.2017 про сплату ПДВ за січень 2017 року на суму 117 000 грн., №130 від 16.03.2017 про сплату ПДВ за лютий 2017 року на суму 86 673 грн., №150 від 30.03.2017 про сплату ПДВ за березень 2017 року на суму 50 000 грн., №435 від 19.07.2017 про сплату ПДВ за червень 2017 року на суму 169 402 грн., №453 від 31.07.2017 про поповнення поточного ПДВ рахунку на суму 331 000 грн., з відмітками банків про проведення вказаних платежів в ті ж дні, коли були складені платіжні документи.

Суд встановив, що за даними інтегрованої картки платника податку на додану вартість - ДП УАТП «Хорів-Авіа» за 2016 рік станом на 01.09.2016 у позивача була відсутня заборгованість (недоїмка та непогашена пеня) по розрахункам з бюджетом. В подальшому:

23.09.2016 в інтегрованій картці відображено сплату коштів у сумі 144 426 грн. згідно платіжного доручення №7495027 від 23.09.2016, у зв`язку з чим утворилася переплата на аналогічну суму коштів. 26.09.2016 в інтегровані картці проведено нарахування до сплати на підставі податкового повідомлення-рішення від 03.11.2015 № грошове зобов`язання у сумах 478 872 грн. і 119 718 грн. Вказане грошове зобов`язання було частково погашено за рахунок наявної на той час переплати (144 426 грн.), у зв`язку з чим станом на 26.09.2016 утворилася заборгованість всього на суму 573 328,73 грн. (в т.ч. недоїмка на суму 454 164 грн., пеня - 119 164,73 грн.). 30.09.2016 в інтегрованій картці проведено нарахування до сплати на підставі податкової декларації № від 13.09.2016 грошове зобов`язання у сумі 144 426 грн. Як наслідок станом на 30.09.2016 в інтегрованій картці за позивачем обліковувалася недоїмка на загальну суму 717 754,73 грн. (в т.ч. недоїмка - 598 590 грн., пеня - 119 164,73 грн.);

25.10.2016 в інтегрованій картці відображено сплату коштів у сумі 136 801 грн. згідно платіжного доручення №8072987 від 24.10.2016. Вказані кошти були зараховані в рахунок оплати наявної на той час заборгованості. Як наслідок розмір такої заборгованості зменшився до 582 837,55 грн. (в т.ч. недоїмка - 461 789 грн., пеня - 121 048,55 грн.). 30.10.2016 в інтегрованій картці проведено нарахування до сплати на підставі податкової декларації № від 10.10.2016 грошове зобов`язання у сумі 136 801 грн. Як наслідок станом на 31.10.2016 в інтегрованій картці за позивачем обліковувалася заборгованість на загальну суму 719 638,55 грн. (в т.ч. недоїмка - 598 590 грн., пеня - 121 048,55 грн.);

24.11.2016 в інтегрованій картці відображено сплату коштів у сумі 143 967 грн. згідно платіжного доручення №8584499 від 24.11.2016. Вказані кошти були зараховані в рахунок оплати наявної на той час заборгованості. Як наслідок розмір такої заборгованості зменшився до 579 778,15 грн. (в т. ч. недоїмка - 454 623 грн., пеня - 125 155,15 грн.). 30.11.2016 в інтегрованій картці проведено нарахування до сплати на підставі податкової декларації № від 14.11.2016 грошове зобов`язання у сумі 143 967 грн. Як наслідок станом на 30.11.2016 в інтегрованій картці за позивачем обліковувалася заборгованість на загальну суму 723 745,15 грн. (в т.ч. недоїмка - 598 590 грн., пеня - 125 155,15 грн.);

27.12.2016 в інтегрованій картці відображено надходження коштів з рахунку в СЕА у сумі 606 797 грн. згідно платіжного доручення №9119004 від 26.12.2016. Вказані кошти були зараховані в рахунок оплати наявної на той час заборгованості. Як наслідок розмір податкової заборгованості зменшився до 124 708,33 грн. (з них недоїмка - 116 948,20 грн., пеня - 7 760,18 грн.). 30.12.2016 в інтегрованій картці проведено нарахування до сплати на підставі податкової декларації № від 19.12.2016 грошове зобов`язання у сумі 606 797 грн. Як наслідок станом на 31.12.2016 в інтегрованій картці за позивачем обліковувалася заборгованість на загальну суму 731 505,33 грн. (в т.ч. недоїмка - 723 745,20 грн., пеня - 7 760,18 грн.);

24.01.2017 в інтегрованій картці відображено надходження коштів з рахунку в СЕА у сумі 113 124 грн. згідно платіжного доручення №9528694 від 23.01.2017, а 27.01.2017 - надходження коштів з рахунку в СЕА у сумі 119 554 грн. згідно платіжного доручення №6970836 від 27.01.2017. Вказані кошти були зараховані в рахунок оплати наявної на той час заборгованості. Як наслідок розмір податкової заборгованості зменшився до 498 827 грн. (з них лише недоїмка). 30.01.2017 в інтегрованій картці проведено нарахування до сплати на підставі податкової декларації № від 19.01.2017 грошове зобов`язання у сумі 232 678 грн. Як наслідок станом на 31.01.2017 в інтегрованій картці за позивачем обліковувалася недоїмка на суму 731 505,33 грн.;

23.02.2017 в інтегрованій картці відображено надходження коштів з рахунку в СЕА у сумі 520 446 грн. згідно платіжного доручення №9917384 від 23.02.2017, а 27.02.2017 - надходження коштів з рахунку в СЕА у сумі 116 010 грн. згідно платіжного доручення №10048259 від 27.02.2017. Вказані кошти були зараховані в рахунок оплати наявної на той час недоїмки. Як наслідок розмір податкової заборгованості зменшився та станом на 28.02.2017 становив 95 049,33 грн.;

02.03.2017 в інтегрованій картці проведено нарахування до сплати на підставі податкової декларації № від 16.02.2017 грошове зобов`язання у сумі 636 456 грн. Як наслідок станом на 02.03.2017 в інтегрованій картці за позивачем обліковувалася недоїмка на суму 731 505,33 грн. 24.03.2017 в інтегрованій картці відображено надходження коштів з рахунку в СЕА у сумі 86 673 грн. згідно платіжного доручення №10349161 від 24.03.2017. Як наслідок розмір податкової заборгованості зменшився та станом на 24.03.2017 становив 644 832,33 грн. 30.03.2017 в інтегрованій картці проведено нарахування до сплати на підставі податкової декларації № від 16.03.2017 грошове зобов`язання у сумі 86 673 грн. Як наслідок станом на 31.03.2017 в інтегрованій картці за позивачем обліковувалася недоїмка на суму 731 505,33 грн.

Надалі залишок вказаної недоїмки (731 505,33 грн.) погашено за рахунок зарахованих 25.07.2017, 27.09.2017 сум коштів 169 402 грн., 346 567 грн., що надійшли з рахунку СЕА ПДВ.

Проаналізувавши зміст витягів з інтегрованої картки платника податку на додану вартість ДП УАТП «Хорів-Авіа» за 2016 і 2017 роки, суд встановив, що задекларовані позивачем податкові зобов`язання з податку на додану вартість за звітні періоди серпень-грудень 2016 року та січень 2017 року були погашені з порушенням граничного терміну їх сплати. Поряд з цим, безпосередньо з даних інтегрованої картки вбачається, що кошти сплачені позивачем в рахунок таких самостійно узгоджених грошових зобов`язань надходили до державного бюджету своєчасно. Натомість несвоєчасне погашення було обумовлено виключно обставиною проведення в інтегрованій картці нарахування до сплати грошового зобов`язання, визначеного згідно податкового повідомлення-рішення від 03.11.2015 №.

У тексті свого позову та у судових засіданнях представник позивача заперечував факт вручення ДП УАТП «Хорів-Авіа» податкового повідомлення-рішення від 03.11.2015 №. У свою чергу, відповідач всупереч вимог ухвали суду від 14.02.2018 не надав суду оригінал чи засвідчену копію вказаного податкового повідомлення-рішення від 03.11.2015 з доказами надсилання та/або вручення такого уповноваженому представнику державного підприємства. Натомість представник відповідача подав до суду разом з відзивом на позов копію іншого податкового повідомлення-рішення - податкового повідомлення-рішення від 29.10.2015 № про нарахування ДП УАТП «Хорів-Авіа» грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 598 590 грн. (в т.ч. за основним платежем - 478 872 грн., за штрафними санкціями - 119 718 грн.). При цьому, документальних доказів узгодження в досудовому або судовому порядку грошового зобов`язання, визначеного позивачу таким іншим податковим повідомленням-рішенням, пояснень та документальних доказів на підтвердження того, що до інтегрованої картки були внесені відомості про нараховані до сплати в бюджет суми грошового зобов`язання у розмірах 478 872 грн. і 119 718 грн. саме на підставі податкового повідомлення-рішення від 29.10.2015 № (тобто, що інтегрована картка містить невірні дані щодо документу, на підставі якого до такої картки 26.09.2016 були внесені відомості зазначені відомості) - представник відповідача до суду не подав та причини відсутності таких доказів суд не повідомив.

Таким чином, відповідач (суб`єкт владних повноважень) всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не спростував документально наведені у позові обставини щодо своєчасної сплати ДП УАТП «Хорів-Авіа» самостійно узгоджених податкових зобов`язань сум (грошових зобов`язань) за звітні періоди серпень-грудень 2016 року та січень 2017 року та доводи позивача про відсутність у нього правових підстав для сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 03.11.2015 №. Як наслідок відповідачем не було доведено суду факту вчинення ДП УАТП «Хорів-Авіа» порушень норм п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, що зафіксовані в акті камеральної перевірки, та відповідно - правомірність прийнятих ГУ ДФС у м. Києві податкових повідомлень-рішень від 07.11.2017 № і №.

Щодо обргунтованості тверджень позивача про проведення камеральної перевірки з порушенням визначеного п. 76.3 ст. 76 ПК України 30-денного строку.

За змістом пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції чинній станом на 11.10.2017) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

У свою чергу приписами п. 102.1 ст. 102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

В ході розгляду даної справи суд встановив, що предметом камеральної перевірки, результати якої оформлені актом від 11.10.2017 №9959/26-15-12-13-20, було саме питання своєчасності сплати позивачем узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, а не питання правильності заповнення платником податкової звітності. У зв`язку з цим та виходячи зі змісту абз. 2 п. 76.3 ст. 76 ПК України суд вважає, що твердження позивача про проведення камеральної перевірки поза межами граничного строку спростовуються нормативно, а тому відповідно судом до уваги не враховувалося при прийнятті рішення у цій справі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 07.02.2018 №842 підтверджено, що ДП УАТП «Хорів-Авіа» під час звернення до суду із цим позовом сплатило судовий збір у загальному розмірі 5 885,57 грн. Відтак, враховуючи обсяг задоволених вимог суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 5 885,57 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-Авіа» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Почайнинська, 52) до Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 07.11.2017 № і №.

Присудити здійснені Державним підприємством «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-Авіа» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Почайнинська, 52) документально підтверджені судові витрати у розмірі 5 885,57 грн. (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 57 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок