Справа № 260/1449/19
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2019 рокум. Ужгород№ 260/1449/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якій просить визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо не перерахунку та не виплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) 100% визначеного пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 100% визначеного пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та відповідно до вимог Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.01.2018 р.

Заявлені позовні вимоги обґрунтував тим, що після звільнення з органів Служби зовнішньої розвідки йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". На виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р. у березні 2018 року відповідач провів перерахунок його пенсії, проте виплату перерахованої різниці здійснив з розстроченням, а саме 50% з 01.01.2018 р., 75% з 01.01.2019 р. Вважає, що така бездіяльність органу Пенсійного фонду України суперечить вимогам ч. 3 ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки законодавчими нормами не передбачена можливість сплати пенсії частинами у майбутньому.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

28 жовтня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №37148/07.02 від 23.10.2019 р., відповідно до змісту якого проти задоволення позовних вимог заперечив. Зокрема, зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області правомірно проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , оскільки такий спосіб був прямо передбачений постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р., яка була чинна на момент проведення такого. Вважає, що визнання нечинними п.п. 1, 2 такої постанови рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 р., що набрало законної сили 05.03.2019 р., не може мати наслідком визнання протиправними дій щодо перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 р.

31 жовтня 2019 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив, в якій аргументи відповідача, наведені у відзиві, вважає безпідставними. Зазначає, що спеціальною нормою в спірних правовідносинах є саме ч. 3 ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка не передбачає можливості сплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування. А тому такі дії відповідача порушують його право на мирне володінням майном, що захищається ст. 1 Першого протоколу до Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) з 2007 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію за вислугу 32 років служби в Службі зовнішньої розвідки відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ. Станом на 01 грудня 2017 року ОСОБА_1 отримував пенсію в розмірі 6703,06 грн.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

В подальшому 03 квітня 2018 року Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р. проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року, відповідно до якого розмір такої складає 10552,50 грн., в тому числі 3849,44 грн. підвищення.

При цьому, як вбачається з рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області підвищення в розмірі 3849,44 грн. виплачується в такому порядку:

- з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. щомісячно 50% від підвищення 1924,72 грн.;

- з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. щомісячно 75% від підвищення 2887,08 грн.;

- з 01.01.2020 р. щомісячно 100% від підвищення 3849,44 грн.

Листом від 14.04.2019 р. №194/Н-99-01 на звернення ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Закарпатській області повідомило заявника про порядок проведеного на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 перерахунку його пенсії.

Окрім того, листом від 23.09.2019 р. №623/Н-99-01 ГУ ПФУ в Закарпатській області роз`яснило ОСОБА_1 про порядок виплати нарахованого підвищення, зокрема, з 01 січня 2018 року у розмірі 50%, з 01 січня 2019 року 75% та з 01 січня 2020 року 100% від суми підвищення, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Вважаючи бездіяльність ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо невиплати підвищення пенсії у розмірі 100% протиправною та такою, що порушує його конституційні права та право на мирне володіння майном, гарантоване Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64 Конституції України).

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України та Основним законом України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, регулюється нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі Закон).

Відповідно до преамбули Закону, держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Нормами ст. 63 Закону врегульовано порядок здійснення перерахунку раніше призначених пенсій. Так, відповідно до ч. 1 зазначеної статті, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (ч. 4 ст. 63 Закону).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 51 Закону, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 р. (далі - Порядок №45), відповідно до п. 1 якого пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

П. 4 Порядку №45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) визначено, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р.) ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103), нормами п. 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Окрім того, п. 2 зазначеної постанови визначено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:

- з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

- з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Таким чином, в силу приписів ст. 63 Закону, п. 4 Порядку №45, ОСОБА_1 отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103. При цьому законодавством передбачено право Кабінету Міністрів України визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним у Порядку №45.

В подальшому рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КАС України, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року набрало законної сили 05 березня 2019 року, тому суд вважає, що саме з 05 березня 2019 року положення постанови №103 щодо поетапності виплати перерахованого підвищення пенсії втратили свою чинність.

Отже, станом на день проведення перерахунку 03 квітня 2018 року та до 05 березня 2019 року здійснюючи виплату перерахованого підвищення пенсії у розмірі, встановленому постановою №103, ГУ ПФУ в Закарпатській області діяв на виконання вказаного нормативно-правового акту.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, та відповідно він не мав підстав здійснювати виплату пенсії позивачу без врахування положень Порядку №45 та постанови №103.

Разом з тим, у зв`язку із скасуванням рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18 п. 2 постанови №103, починаючи з 05 березня 2019 року положення щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії є нечинними та не підлягають застосуванню.

Тому, суд вважає, що, починаючи з 05 березня 2019 року, пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Така правова позиція висловлена також Верховним Судом у рішенні від 06 серпня 2019 року у зразковій справі №Пз/9901/12/198 (№160/3586/19).

Незважаючи на це, ГУ ПФУ в Закарпатській області такий перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 100% суми підвищення не здійснив. Зазначена обставина підтверджується дослідженими судом матеріалами пенсійної справи позивача та не заперечується відповідачем.

Тому суд вважає протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення пенсії у розмірі 100%, починаючи з 05 березня 2019 року.

Ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, гарантує захист власності. Так, зокрема, зазначеною статтею визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зазначене також кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

У справа «Міллер проти Австрії» (рішення від 16 грудня 1974 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином.

У своєму рішенні від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України», Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що якщо у договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, зумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства (п. 41).

Отже, з прецедентної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що пенсійні виплати також можуть розглядатися як «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та підпадають під захист, гарантований цією статтею.

З огляду на зазначене, суд вважає, що право позивача на отримання 100% перерахованого розміру пенсії, починаючи з 05 березня 2019 року, з урахуванням вже сплачених сум, визначається Законом №2262- XII та підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності".

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Враховуючи встановлення судом протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 , починаючи з 05 березня 2019 року, 100% підвищення пенсії з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ у Закарпатській області з 05 березня 2019 року перерахувати та виплатити позивачу 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.

З огляду на вищенаведене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Керуючись ст. 241, 243, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 20453063) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо не проведення перерахунку та невиплати ОСОБА_1 , починаючи з 05 березня 2019 року, 100% підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії (з врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

4. Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 384 грн. 20 коп.(Триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяР.О. Ващилін