Справа № 2340/3539/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3539/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу депутата Черкаської міської ради ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом депутата Черкаської міської ради ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, міського голови міста Черкаси Бондаренка Анатолія Васильовича про визнання дій протиправними, визнання протиправними та нечинними рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Депутат Черкаської міської ради ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Черкаської міської ради (далі - відповідач-1), міського голови м. Черкаси Бондаренка Анатолія Васильовича (далі - відповідач-2), в якому, з урахуванням зміни предмету позову, просив:

- визнати протиправними дії відповідачів щодо проведення 22 серпня 2018 року 57-го позачергового пленарного засідання II сесії Черкаської міської ради VIII скликання у місті Каневі, щодо встановлення кворуму депутатів за участю депутатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та врахування голосів депутатів Черкаської міської ради ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під час встановлення результатів голосування на сесії;

- визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 29 січня 2018 року № 2-2886 «Про міський бюджет на 2018 рік» від 22 серпня 2018 року № 2-3440;

- визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради від 22 серпня 2018 року № 2-3442 «Про внесення змін до рішення міської ради від 13 лютого 2017 року № 2-1613 «Про затвердження Програми соціально-економічного і культурного розвитку міста Черкаси на 2017-2019 роки»;

- визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради від 22 серпня 2018 року № 2-3444 «Про надання дозволу комунальному підприємству «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради на укладання договору фінансового лізингу для придбання тролейбусів»;

- визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради від 22 серпня 2018 року № 2-3445 «Про надання дозволу комунальному підприємству «ЧЕЛУАШ» Черкаської міської ради на укладання договору фінансового лізингу для придбання техніки»;

- визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради від 22 серпня 2018 року № 2-3446 «Про утворення юридичної особи - департаменту муніципальної інфраструктури Черкаської міської ради, затвердження його структури та внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23 травня 2013 року № 3-1682»;

- визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради від 22 серпня 2018 року № 2-3448 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23 травня 2013 року № 3-1682 «Про структуру, загальну чисельність апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів»;

- визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради від 22 серпня 2018 року № 2-3452 «Про надання дозволу комунальному підприємству теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на укладання договору фінансового лізингу для придбання техніки»;

- визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 29 січня 2018 року № 2-2886 «Про міський бюджет на 2018 рік» від 22 серпня 2018 року № 2-3441.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року було задоволено клопотання відповідачів про закриття провадження в частині позовних вимог та закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та нечинним рішень Черкаської міської ради від 22 серпня 2018 року № 2-3440 «Про внесення змін до рішення міської ради від 29 січня 2018 року № 2-2886 «Про міський бюджет на 2018 рік» та № 2-3441 «Про внесення змін до рішення міської ради від 29. січня 2018 року № 2-2886 «Про міський бюджет на 2018 рік».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року - скасовано та направлено справу в частині позовних вимог про визнання протиправними та нечинними рішень Черкаської міської ради від 22 серпня 2018 року № 2-3440 «Про внесення змін до рішення міської ради від 29 січня 2018 року № 2-2886 «Про міський бюджет на 2018 рік» та № 2-3441 «Про внесення змін до рішення міської ради від 29 січня 2018 року № 2-2886 «Про міський бюджет на 2018 рік» для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року, в задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року касаційну скаргу депутата Черкаської міської ради ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 2340/3539/18 за позовом депутата Черкаської міської ради ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, міського голови м. Черкаси Бондаренка Анатолія Васильовича про визнання дій протиправними, визнання протиправними та нечинними рішень скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 22 серпня 2018 року міським головою м. Черкаси Бондаренком А.В. за наслідками розгляду пропозиції депутатів Черкаської міської ради щодо вимоги до міського голови про негайне скликання пленарного засідання Черкаської міської ради для розгляду земельних та галузевих питань, зокрема, рішення про внесення змін до бюджету м. Черкаси на 2018 рік, видано розпорядження № 108-0402-12, яким скликано п`ятдесят сьоме позачергове пленарне засідання другої сесії Черкаської міської ради на 22 серпня 2018 року о 15 год. 00 хв. у м. Каневі по вул. Шевченка, 102 (Чернеча гора) з розгляду галузевих та земельних питань.

На зазначеному позачерговому 57-му пленарному засіданні II-ї сесії Черкаської міської ради VIII скликання у місті Каневі взяли участь 23 депутата Черкаської міської ради та за його наслідками прийнято рішення від 22 серпня 2018 року, у тому числі:

- № 2-3442 «Про внесення змін до рішення міської ради від 13 лютого 2017 року №2-1613 «Про затвердження Програми соціально-економічного і культурного розвитку міста Черкаси на 2017-2019 роки»;

- № 2-3444 «Про надання дозволу комунальному підприємству «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради на укладання договору фінансового лізингу для придбання тролейбусів»;

- № 2-3445 «Про надання дозволу комунальному підприємству «ЧЕЛУАШ» Черкаської міської ради на укладання договору фінансового лізингу для придбання техніки»;

- № 2-3446 «Про утворення юридичної особи - департаменту муніципальної інфраструктури Черкаської міської ради, затвердження його структури та внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23 травня 2013 року № 3-1682»;

- № 2-3448 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23 травня 2013 року № 3-1682 «Про структуру, загальну чисельність апарату Черкаської міської ради та її виконавчих органів»;

- № 2-3452 «Про надання дозволу комунальному підприємству теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на укладання договору фінансового лізингу для придбання техніки».

Позовні вимоги депутат Черкаської міської ради Радуцький О .Р. обґрунтовував тим, що 22 серпня 2018 року відповідачами протиправно під час позачергового 57-го пленарного засідання II сесії Черкаської міської ради VIII скликання у місті Каневі Черкаської області було встановлено кворум депутатів за участю депутатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які раніше були відкликані керівними органами партій, тому врахування голосів вказаних депутатів під час встановлення результатів голосування на вказаній сесії є незаконним. Крім того, проведення вказаної сесії, на думку позивача, відбулось не у спосіб (за межами міста Черкаси), не у строки, що визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та у місці, яке унеможливлювало участь позивача на ній. У зв`язку з відсутністю фактичного кворуму депутатів на вищезгаданому позачерговому 57-му пленарному засіданні II сесії Черкаської міської ради VIII скликання у місті Каневі всі прийняті на вказаній сесії рішення є протиправними та нечинними.

Позиція відповідачів ґрунтується на тому, що позивач в наступному приймав участь у голосуванні за рішення від 17 грудня 2018 року № 2-3724, яким фактично скасовано оскаржувані ним рішення ради від 22 серпня 2018 року №№ 2-3440, 2-3441, щодо яких ухвалою суду першої інстанції провадження у цій справі було закрито, тому ці позовні вимоги не підлягають апеляційному розгляду. Також відповідачі зазначають, що норми законодавства, на які посилається апелянт, стосуються скликання сесії ради, а не її пленарного засідання, для оповіщення про яке в законодавстві відсутні відповідні часові обмеження; міський голова при скликанні пленарного засідання другої сесії ради діяв у відповідності з наданими йому повноваженнями; раніше позивач неодноразово приймав участь у засіданнях сесії ради в м. Каневі і з позовами до суду не звертався.

Також відповідачі наполягають на тому, що копію ухвали суду про заборону реєстрації п`яти депутатів радою отримано лише на наступний день після пленарного засідання, тому їм не було відомо про наявність відповідних судових заборон.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив, зокрема, з того, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. При цьому порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Водночас, оскаржувані позивачем рішення є актами індивідуальної дії, тобто створюють правові наслідки лише для конкретних осіб, а позивач, як депутат Черкаської міської ради, не є суб`єктом правовідносин, які склалися в результаті прийняття відповідачем-1 таких рішень, а тому і ці рішення не можуть порушувати права, свободи чи інтереси позивача. Крім того, суд першої інстанції зазначав про те, що проведення позачергового 57-го пленарного засідання ІІ сесії Черкаської міської ради VІІІ скликання в місті Каневі відповідає вимогам регламенту Черкаської міської ради VІІІ скликання. Наголошував на відсутності підстав для скасування розпорядження міського голови міста Черкаси Бондаренка А.В. від 22 серпня 2018 року № 108-0402-12 у зв`язку з дотриманням процедури повідомлення.

З такими висновками погодився і суд апеляційної інстанції.

Скасовуючи вказані рішення, суд касаційної інстанції виходив з того, що оскарженими рішеннями Черкаської міської ради, які є актами індивідуальної дії, права та охоронювані законом інтереси позивача не порушені. Разом із цим, колегія суддів зауважила, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги та не оцінено допущені відповідачами порушення процедурних питань, у тому числі, стосовно порядку та строків повідомлення позивача про дату та час засідання сесії, прийняття розпорядження, та участі у голосуванні депутатів, які, на думку позивача, не мають повноважень, наслідком чого є порушення прав позивача як депутата. Оскільки вказаний спір стосується процедурних питань, то позивач має право на звернення до суду з таким позовом.

16 грудня 2019 року від Черкаської міської ради надійшли письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 06 листопада 2019 року, в яких відповідач просив залишити рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року без змін.

Частиною 2 статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради України і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Пунктом 30 ч.1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: прийняття рішень про звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів, а також повноваження районних, обласних рад та їх органів.

Відповідно до ч.1, 12, 15 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради, з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч.2 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Частинами 1,2 статті 3 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування.

Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів»

Згідно ч.1-3 статті 15 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, підсумовуюче викладене, слід дійти висновку, що відповідні ради, а не окремі депутати, є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами, а отже й наділені в силу передбачених законодавством випадків на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

При цьому, право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) в суді може бути реалізоване шляхом представництва. Така правова позиція міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 911/2173/17, де зазначено, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

Відтак, правильним є висновок суду першої інстанцій про те, що оскарженими рішеннями Черкаської міської ради, які є актами індивідуальної дії, права та охоронювані законом інтереси позивача не порушені.

Щодо допущених, з точки зору апелянта, відповідачами порушень процедурних питань, у тому числі, стосовно порядку та строків повідомлення позивача про дату та час засідання сесії, прийняття розпорядження, та участі у голосуванні депутатів, які, на думку позивача, не мають повноважень, суд зазначає таке.

Як вже зазначалося вище, згідно ч.1 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради.

Відповідно до ч. 15 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» порядок скликання чергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради, з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Так, рішенням Черкаської міської ради від 24 грудня 2015 року № 2-18 затверджено Регламент Черкаської міської ради VIII скликання (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 2 статті 1 вищевказаного Регламенту Черкаської міської ради VIII скликання він встановлює порядок діяльності Ради, скликання сесій Ради, підготовки і розгляду нею питань, прийняття рішень Ради та з інших процедурних питань, порядок роботи сесії Ради, порядок проведення пленарних засідань Ради, порядок затвердження структури виконавчих та інших органів Ради, порядок їх формування, обрання та затвердження посадових осіб Ради, порядок формування та організації роботи постійних комісій, тимчасових контрольних комісій та інших органів Ради, порядок участі депутатських фракцій і груп у роботі та інші процедури, які випливають з повноважень Ради, встановлених Конституцією і законами України. Регламент Черкаської міської ради має вищу юридичну силу щодо усіх інших рішень Ради з цих питань.

Згідно п. 1 статті 2 Регламенту Черкаської міської ради VIII скликання рада проводить засідання у залі засідань приміщення Черкаської міської ради за адресою: м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36, або в іншому місці, визначеному міським головою або секретарем Черкаської міської ради (надалі - секретар Ради) чи ініціативною групою депутатів, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» скликає сесію.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що проведення позачергового 57-го пленарного засідання II сесії Черкаської міської ради VIII скликання в місті Каневі відповідає вимогам Регламенту Черкаської міської ради VIII скликання, тому в цій частині позов є необґрунтованим.

Відповідно до ч.1 статті 22 Регламенту рішення про скликання чергової сесії повідомляється депутатам не пізніше як за 10 днів до сесії, у виняткових випадках - не пізніше як за день до сесії.

Разом з тим, згідно ч. 3 статті 22 Регламенту розпорядження про місце і час проведення та порядок денний пленарного засідання доводиться відділом з питань роботи ради до відома кожного депутата, зазвичай у електронній формі (шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту депутата), або в інший можливий спосіб, а також здійснюється через офіційний веб-сайт Черкаської міської ради.

Крім того, відповідно до положень Регламенту пленарні засідання є складовою сесії Ради. При неможливості розглянути порядок денний протягом одного пленарного засідання питання порядку денного переносяться на наступне пленарне засідання.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що положеннями Регламенту визначено, що лише про скликання чергової сесії повідомляється депутатам не пізніше як за 10 днів до сесії, у виняткових випадках - не пізніше як за день до сесії, однак розпорядження про місце і час проведення та порядок денний пленарного засідання доводиться до відома кожного депутата, зазвичай, у електронній формі (шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту депутата), або в інший можливий спосіб, а також здійснюється через офіційний веб-сайт Черкаської міської ради, тобто не містить будь-якого застереження щодо необхідності повідомлення про його проведення не пізніше як за 10 днів до пленарного засідання або не пізніше як за день скликання вказаного пленарного засідання.

Крім того, позивач оскаржує дії міського голови щодо проведення засідання, встановлення кворуму депутатів, присутніх на засіданні, та врахування голосів деяких депутатів. Однак, враховуючи норми статті 22 Регламенту ради, до повноважень міського голови не належить розміщення розпорядження або оголошення на офіційному сайті Черкаської міської ради, а отже оскарження дій міського голови в такому випадку є оскарженням дій неналежного відповідача.

Щодо причин звернення депутатів до міського голови про проведення позачергового засідання ради, то така необхідність виникла у зв`язку з тим, що з 18 червня 2018 року засідання Черкаської міської ради перебувало в перерві. Починаючи з цього періоду і до 09 серпня 2018 року депутати не могли зібратися для продовження роботи в такій кількості, щоб був кворум. Саме тому під час заходів, що відбувалися 22 серпня 2018 року в м. Каневі, депутати вирішили звернутися до міського голови із вимогою про скликання позачергового пленарного засідання та провести його негайно, оскільки було впевнені, що буде необхідний кворум. Так, на позачерговому 57-му пленарному засіданні II сесії Черкаської міської ради були прийняті рішення, пов`язані із вирішенням нагальних питань забезпечення життєдіяльності та розвитку міста Черкас.

Згідно ч.3 статті 1 Регламенту Черкаської міської ради загальний склад Ради - 42 депутати. Відповідно до статті 29 Регламенту пленарне засідання є правомочним за умови участі у ньому більше половини від загального складу Ради.

На позачерговому 57-му пленарному засіданні II сесії Черкаської міської ради були присутні 22 депутати, тобто більше половини від загального складу. Таким чином засідання було правомочним. При цьому, голос позивача не міг вплинути на результати голосування та на наявність чи відсутність у засідання правомочності.

Таким чином, розпорядження Черкаського міського голови м. Черкаси Бондаренка А.В. від 22 серпня 2018 року № 108-0402-12 не підлягає скасуванню.

Посилання позивача на те, що 22 серпня 2018 року відповідачами протиправно розпочато і проведено позачергове 57-ме пленарне засідання II сесії Черкаської міської ради VIII скликання у місті Каневі всупереч ухвалі Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 823/2368/18 про забезпечення позову щодо заборони відповідачам реєструвати і враховувати голоси під час голосування як депутатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 правомірно не прийнято судом першої інстанції до уваги з огляду на таке.

Так, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 823/2368/18 про забезпечення позову забезпечено позов політичної партії «Партія вільних демократів» шляхом:

- заборони Черкаській міській раді та міському голові м. Черкаси Бондаренку А.В. проводити реєстрацію як депутатів Черкаської міської ради ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на пленарних засіданнях, сесіях Черкаської міської ради VIII скликання;

- заборони Черкаській міській раді, міському голові м. Черкаси Бондаренку А.В. або особі, яка є головуючим на засіданні сесії Черкаської міської ради, ураховувати голоси ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 при голосуванні як депутатів Черкаської міської ради на пленарних засіданнях, сесіях Черкаської міської ради та включати їх до протоколу пленарних засідань, сесій Черкаської міської ради, як депутатів Черкаської міської ради, що мають право голосувати та приймати рішення VIII скликання Черкаської міської ради.

Між тим, згідно службової записки начальника відділу з питань роботи Черкаської міської ради від 23 серпня 2018 року № 33-0402-18 ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 823/2368/18 було зареєстровано у відділі документообігу Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради 23 серпня 2018 року, в той час як позачергове 57-ме пленарне засідання у м. Каневі відбулось 22 серпня 2018 року. Тобто, на час проведення пленарного засідання голова ради не знав про існування такого судового рішення.

Окремо слід зазначити, що наразі таке посилання взагалі не актуальне і не призведе до захисту прав позивача, оскільки на час розгляду даної справи у суді першої інстанції ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року вказані заходи забезпечення позову були скасовані.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про скасування оскаржуваного розпорядження міського голови перш за все необхідно перевірити, чи було завдано більшої шкоди, ніж вдалося уникнути.

Так, оскаржуючи дії відповідачів, позивач хоч і не має права оскаржити безпосередньо прийняті на пленарному засіданні рішення Ради, проте ставить під сумнів такі рішення. При цьому, позивач не співставив свої інтереси та можливу шкоду, що буде завдана місту у разі можливого скасування рішень.

Між тим, наприклад, відповідно до затвердженої Програми соціально-економічного і культурного розвитку міста Черкаси на 2017-2019 роки було дано доручення профільним органам провести капітальний ремонт та реконструкції будинків, доріг, об`єктів інфраструктури. Протягом 2018 року Програма виконувалась, здійснювались будівельні роботи. Приведення об`єктів в попередній стан через відсутність депутата, голос якого не вплинув на наявність чи відсутність кворуму, невиправдане і не може бути здійснене. Це спричинить руйнування та масштабні збитки, тож правовідносини, що виникли на основі цього рішення, на думку колегії суддів, доцільно зберегти, оскільки інакше буде заподіяно значно більшої шкоди суб`єктам правовідносин у порівнянні з відвернутою.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було безпідставно відхилено його клопотання про колегіальний розгляд цієї справи та розглянуто її одноособово, є необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 33 КАС України дана справа не належить до категорії спорів, розгляд яких в обов`язковому порядку здійснюється в суді першої інстанції колегіально (ч. 1), а здійснення колегіального розгляду всіх інших справ, не визначених частиною 1 вказаної норми, є правом, а не обов`язком суду (ч. 2).

Доводи апелянта про те, що судом протиправно визнано необґрунтованими його заяви про відвід судді та в наступному відмовлено в заявлених ним відводах, які він обґрунтовував наявністю в нього сумніву в неупередженості судді через відмову в задоволенні його клопотання про колегіальний судовий розгляд, не здійснення роз`яснення учасникам справи їх прав та обов`язків і участь в іншій пов`язаній справі, є безпідставними, оскільки викладені апелянтом доводи щодо незгоди з процесуальними ухвалами судді, яким здійснено судовий розгляд цієї справи, та відповідними процесуальними діями не надає підстав для висновку про розгляд справи суддею, який підлягав відводу.

Посилання апелянта на участь судді Гайдаш В.А. в розгляді іншої справи № 823/2299/18 також є безпідставними, оскільки у вказаній справі зазначеним суддею вирішувалися виключно процесуальні питання. Крім того, у вказаній справі інший предмет спору та склад учасників, ніж у цій справі.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За наведеного, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу депутата Черкаської міської ради ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 23 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку