Справа № 320/5219/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року № 320/5219/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., за участю секретаря судового засідання Савенкова Є.О.,

позивача Зуба.Ю.О.

представник відповідача Ільєнко І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Регіонального сервісного центру МВС в Київській області в особі Територіального сервісного центру №3242

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального сервісного центру МВС в Київській області в особі Територіального сервісного центру №3242, у якому просить суд:

- визнати відмову в реєстрації самостійно складеного мотоцикла HONDA GL 1800, сірого кольору, шасі (рама) 1HFSC47062A року випуску, двигун НОМЕР_1 протиправною;

-зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Київській області в особі Територіального центру №3242 здійснити державну реєстрацію транспортного засобу - самостійно сконструйованого мотоцикла із складових частин: номер шасі (рама) 1HFSC47062A113323, 2002 року випуску, двигун НОМЕР_1 , транспортного засобу HONDA GL1800, 2003 року виготовлення, колір сірий.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позовні вимоги мотивовані тим, що відмова Відповідача у реєстрації самостійно складеного мотоцикла HONDA GL 1800, є протиправною та такою, що не відповідає вимогам закону, зокрема, ст.34 Закону України «Про дорожній рух», та п.п. 3, 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, оскільки вказаними нормативними актами передбачена реєстрація самостійно сконструйованих мотоциклів.

Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки «Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» не передбачена реєстрація окремих складових частин транспортних засобів.

Відмовляючи у реєстрації даного транспортного засобу, Відповідач вказав на відсутність у Позивача обов`язкових документів для проведення вказаної реєстраційної дії, а саме відсутність висновку Головного сервісного центру МВС або іншого підприємства, установи або організації визначеного КМУ щодо відповідного транспортного засобу, інформації в «Єдиному реєстрі МВС» про розмитнення рами мотоцикла 1HFSC47062A113323, 2002 року випуску, та документів, які підтверджують відповідність конструкції транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 28.11.20197

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2019 позовну заяву залишено без руху.

28.11.2019 у судове засідання прибули Позивач та представники Відповідача.

28.11.2019 в адміністративній справі оголошено перерву у зв`язку із витребовуваням додаткових доказів по справі до 17.12.2019.

17.12.2019 в судове засідання прибули Позивач та представник Відповідача.

17.12.2019 в адміністративній справі проголошено скорочене судове рішення.

V. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Ільєнко І.Л. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Московським РУ ГУ МВС України у місті Києві 04.10.1996 (а.с.8).

В матеріалах справи наявна копія митної декларації частина мотоцикла HONDA GL 1800 2002 року виготовлення, з пробігом 071327/ACTUAL, без кріплень, VIN код рами: 1HFSC47062A113323, що була у використанні ТМ HONDA, митна вартість якої 21404, 39 грн. (а.с.18).

Висновком експертного дослідження Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 23.05.2018 №10/3242/3195 встановлено, що номер двигуна SC47E2111147, номер рами (шасі) 1 НОМЕР_3 наданого на дослідження транспортного засобу HONDA GL 1800 номерний знак НОМЕР_4 , не змінювався (а.с. 16).

31.12.2018 Позивач звернувся до територіального сервісного центру № 3242 РСЦ МВС в Київській області із заявою щодо реєстрації транспортного засобу мотоцикла марки HONDA, моделі GL 1800, VIN 1 НОМЕР_3 на праві повної приватної власності або часткової приватної власності (а.с.49-50).

Листом від 30.01.2019 №31/3-133 у проведенні реєстраційних дій йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю правового регулювання реєстрації окремих складових частин транспортних засобів (а.с.51).

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, Позивач за захистом свої прав та інтересів звернувся до суду.

V. Норми права, які застосував суд

При здійсненні заходів щодо реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, видачі відповідних документів тощо, сервісні центри МВС керуються Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (далі Закон №3353-XII) та Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок №1388).

Статтею 34 Закону №3353-XII встновлено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення (абзай третій статті 34 Закону №3353-XII).

Порядок № 1388 є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг (пункт 6 Порядку № 1388).

Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини) (абзац перший пункту 7 Порядку № 1388).

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється (абзац другий пункту 7 Порядку № 1388).

Транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для особистого користування більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації в сервісних центрах МВС на строк, визначений відповідним органом доходів і зборів. Тимчасово ввезені транспортні засоби не можуть бути розкомплектовані на запасні частини, передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам (абзац третій пункту 7 Порядку № 1388).

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Другим абзацом пункту 8 встановлено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

- договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

- укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

- укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

- нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

- договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою;

- договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу;

- свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

- рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

- рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

- копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

- довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

- акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

- митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

- договір фінансового лізингу;

- акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем;

- договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно із пунктом 10 Порядку № 1388 державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.

Пунктом 28 Порядку № 1388 ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларацій або виданих органами доходів і зборів посвідчень про їх реєстрацію в сервісних центрах МВС.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 28 Порядку № 1388 У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, за електронною митною декларацією з накладеним кваліфікованим електронним підписом відповідальної посадової особи органу доходів і зборів державна реєстрація таких транспортних засобів і складових частин здійснюється на підставі зазначеної митної декларації отриманої органами МВС від органів доходів і зборів за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем та розміщеної в автоматизованій інформаційній системі "Митний документ".

Пунктом 29 Порядку № 1388 встановлено, що у разі коли транспортні засоби перебували в експлуатації за межами України і були зареєстровані у відповідних органах іншої держави, обов`язковим є подання до сервісних центрів МВС реєстраційних або прирівняних до них документів такої держави.

Закон України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» визначає правові та організаційні засади розроблення і застосування технічних регламентів та процедур оцінки відповідності, а також основоположні принципи державної політики у сфері технічного регулювання та оцінки відповідності внесено зміни, зокрема до Декрету Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію», якими виключено норму щодо обов`язкової сертифікації ДТЗ в державній системі сертифікації.

Відповідно до ст. 15 Декрету Кабінету Міністрів України від 10.05.1993 р. № 46-93 «Про стандартизацію і сертифікацію» (далі - Декрет) обов`язкова сертифікація на відповідність вимогам нормативних документів проводиться органами з сертифікації незалежно від форми власності виключно в державній системі сертифікації. Обов`язкова сертифікація в усіх випадках повинна включати перевірку та випробування продукції для визначення її характеристик і подальший державний технічний нагляд за сертифікованою продукцією.

Згідно з ст. 16 Декрету, під час проведення сертифікації та у разі позитивного рішення органу з сертифікації заявникові видається сертифікат та право маркувати продукцію спеціальним знаком відповідності.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 06.05.2015 року № 451 внесено до Переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 року № 28 зміни та включено розділ 9 «Дорожні транспортні засоби, їх складові частини та приладдя». Зазначені зміни набрали чинності 01.01.2016 року і обов`язкова сертифікація ДТЗ в державній системі сертифікації згідно з зазначеним Декретом припинена.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 №1166 затверджені "Єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються" (далі - Єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються).

Згідно з пункту 2 "Єдиних вимог до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються", вимоги до конструкції та технічного стану колісного засобу, технічного стану предметів спеціального обладнання залежно від призначення наведено в маркуванні колісного засобу, його складників, а також у сертифікаті відповідності.

10.02.2000 Україна приєдналася до Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів від 20.03.1958 року.

На виконання Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року, адаптації законодавства України у сфері забезпечення безпеки експлуатації транспортних засобів до законодавства Європейського Союзу та до законодавчого врегулювання Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 09.06.2011 №738 "Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання" (далі Постанова №738)

Згідно пункту 1 Постанови №738 пропуск колісного транспортного засобу, який підлягає державній реєстрації в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС (далі - транспортний засіб), предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення (далі - обладнання), на митну територію України з метою вільного обігу, а також перша державна реєстрація транспортного засобу, введення в обіг обладнання здійснюється за наявності сертифіката відповідності, виданого згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 р. № 738 наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 р. № 521 затверджено Порядок затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядок ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів та обладнання.

VI. Оцінка суду

Спірні правовідносини, в межах даної справи, регулюються Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII та Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом Позивач 31.12.2018 звернувся до Відповідача з заявою, в якій просив провести державну реєстрацію самостійно складеного транспортного засобу марки HONDA GL 1800, 2002 року випуску, номер шасі (рама) 1 НОМЕР_3 , двигун НОМЕР_1 , 2003 року виготовлення, колір сірий.

Перелік документів, які є підставою для реєстрації транспортних засобів, визначений другим пункту 8 Порядку № 1388, та є вичерпним.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

У судовому засіданні Позивач пояснив, що з метою проведення державної реєстрації транспортного засобу надав до територіального сервісного центру №3242 митну декларацію, яка відповідно до пункту 8 Порядку № 1388, визначається документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, або його складової частини.

Представник Відповідача, під час надання пояснень, звернув увагу суду, що пунктом 8 Порядку № 1388, державна реєстрація транспортних засобів не може проводитися за відсутності документів, які підтверджують відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху.

З приводу таких доводів Відповідача суд зазначає, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Постановою №738 визначено, що пропуск колісного транспортного засобу, який підлягає державній реєстрації в Державній автомобільній інспекції, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення (далі - обладнання), на митну територію України з метою вільного обігу, а також перша державна реєстрація транспортного засобу, введення в обіг обладнання здійснюється за наявності сертифіката відповідності, виданого згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання.

Також, пункт другий "Єдиних вимог до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються", встановлює, що вимоги до конструкції та технічного стану колісного засобу, технічного стану предметів спеціального обладнання залежно від призначення наведено в маркуванні колісного засобу, його складників, а також у сертифікаті відповідності.

Відтак, обов`язковим документом для здійснення державної реєстрації предметів обладнання та частин колісних транспортних засобів є наявність сертифіката відповідності.

Пунктом 3 Постанови №738 визначено, що сертифікат відповідності видається:

- виробником або його уповноваженим представником - резидентом України (далі - виробник) на кожний транспортний засіб або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання;

- уповноваженими органами або органами із сертифікації, акредитованими відповідно до законодавства, призначеними Міністерством інфраструктури, на кожний новий транспортний засіб або партію обладнання, які відповідають вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу яких не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, а також на ті, що були у користуванні.

Перелік органів з сертифікації, які видають сертифікати відповідності колісних транспортних засобів, оприлюднений на сайті Міністерства інфраструктури у розділі «Діяльність Комісії Міністерства інфраструктури України з питань забезпечення виконання Женевської Угоди 1958 року».

На даний час до органів із сертифікації, які уповноважені на виконання робіт із затвердження типу та індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, їх частин та обладнання та органів із сертифікації, призначених на виконання робіт з індивідуального затвердження колісних транспортних засобів відповідно до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання відносяться: Державне підприємство «Державний автотранспортний науково-дослідний та проектний інститут» (наказ Міністерства інфраструктури від 01 березня 2013 року № 126); Державне підприємство «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (наказ Міністерства інфраструктури від 29 березня 2016 року № 121); Державне підприємство «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (наказ Міністерства економічного розвитку від 09 лютого 2016 року № 209); Державне підприємство «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (наказ Міністерства економічного розвитку від 09 лютого 2016 року № 212); Державне підприємство «Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем» (наказ Міністерства економічного розвитку від 09 лютого 2016 року № 212); Державне підприємство «Український центр з питань сертифікації та захисту прав споживачів» (наказ Міністерства економічного розвитку від 09 лютого 2016 року № 212), ТзОВ «Рівнестандарт» м. Рівне (наказ Міністерства інфраструктури від 06 вересня 2016 року № 306); Державне підприємство «Харківстандартметрологія» м. Харків (наказ Міністерства інфраструктури від 22 вересня 2016 року № 322).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що незалежно від підстав набуття права власності на транспортний засіб, первинна реєстрація його повинна бути здійснена у загальному порядку з наданням відповідних документів щодо відповідності конструкції транспортного засобу установленим вимогам безпеки дорожнього руху, зокрема, сертифіката відповідності.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 звертаючись із заявою про реєстрацію транспортного засобу HONDA GL1800, 2003 року виготовлення, сірого кольору, зокрема, надав відповідні документи щодо оплати такого транспортного засобу, митну декларацію та висновок Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

Одночасно, при зверненні із заявою про реєстрацію вказаного транспортного засобу Позивачем не було надано документу про відповідність конструкції транспортного засобу установленим вимогам безпеки дорожнього руху, зокрема, сертифікату відповідності колісного транспортного засобу.

Відтак, встановивши факт відсутності документа, що посвідчує відповідність конструкції транспортного засобу установленим вимогам безпеки дорожнього руху, реєстраційний орган має усі правові підстави для відмови у реєстрації такого транспортного засобу.

Також, під час розгляду справи, судом з`ясовано, що за результатами пошуку інформації в «Єдиному Реєстрі МВС» по факту розмитнення рами мотоцикла за VIN кодом, щодо вільного обігу, інформація Державною митною службою ДФС не була внесена, та встановлено відсутність висновку Головного сервісного центу МВС або іншої організації, установи, підприємства визначених Кабінетом Міністрів України, який згідно із пунктом 8 Порядку №1388, зокрема, є обов`язковим документом на підставі якого здійснюється державна реєстрація транспортних засобів.

Вказане посилання Відповідача підтверджується наданими письмовими доказами, та копією знімку з екрана при пошуку вказаної інформації в Єдиному Реєстрі МВС.

Отже, факт розмитнення рами мотоцикла 1HFSC47062A року випуску, та наявність вищевказаного висновку не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, надавши їм відповідну правову оцінку, та заслухавши доводи, пояснення сторін по справі під час судового засідання, суд дійшов висновку, що Відповідач, відмовляючи у реєстрації транспортного засобу - транспортного засобу HONDA GL1800, 2003 року виготовлення, колір сірий, номер шасі (рама) 1 НОМЕР_3 , 2002 року випуску, двигун НОМЕР_1 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

VIII. Висновок суду

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

IX. Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову повністю, судом не проводиться розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 23 грудня 2019 р.