Справа № 522/19212/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/19212/19
Головуючий в 1 інстанції: Абухін Р.Д.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

за участю секретаря Худика С.А.,

за участю апелянта ОСОБА_1

за участю представника позивача Стельмах О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМС України в Одеській області - позивач) звернулося до суду з позовом до громадянина Азербайджану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців, до 12 травня 2020 року, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 19 червня 2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Азербайджану ОСОБА_2 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 18 липня 2019 року.

У визначений термін відповідач з території України не виїхав.

З огляду на те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, про що свідчить його ухилення від добровільного виїзду, відсутність родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, а також коштів на повернення, документів, позивач просив прийняти рішення про затримання відповідача з метою забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року позов ГУ ДМС України в Одеській області задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 , через свого представника - адвоката Чепурної Н.В., звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказав, що на законних підставах прибув до України та проживає за адресою АДРЕСА_1 , де винаймає протягом останніх п`яти років житло, має постійний дохід, оскільки офіційно працює на будівництві малярем, що підтверджено пропуском до будівництва, та ідентифікаційним номером, отриманим в ДПІ у Солом`янському районі м. Києва.

Так, всі його дії та звернення були направлені на те, щоб легалізувати своє перебування на території України, в тому числі і добровільна відмова від громадянства Азербайджану. Лист від 28 липня 2006 року вих. №303/06-Г-1194 надісланий з Укрпошти, підтверджує направлення відповідачем паспорта громадянина Азербайджану до Посольства Азербайджану в місті Києві, з метою отримання посвідки на проживання в Україні.

24 грудня 2019 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ДМС України в Одеській області на апеляційну скаргу, в якому вказано, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Позивач вказує, що відомості про перебування відповідача на території України на законних підставах відсутні, що є грубим порушення з боку відповідача норм Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Відповідач був затриманий співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні. На даний час у відповідача відсутні будь-які документи на право проживання в Україні, обов`язкова наявність яких визначена ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої, іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародними договорами України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що 19 червня 2019 року співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 64, було виявлено особу, яка назвалась громадянином Азербайджану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті проведеної перевірки наявних документів та відібраних пояснень у відповідача було встановлено, що вказана особа знаходиться на території України без документів на право проживання в Україні.

Громадянин Азербайджану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно його пояснень, прибув до України у 2003 році через КПП «Доманове» з Білорусії по паспорту громадянина Азербайджану для виїзду за кордон.

На даний час паспортний документ відсутній.

Перевіркою було встановлено, що відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні, оскільки проживав без дозвільних документів на право проживання в Україні.

19 червня 2019 року, на підставі порушення правил перебування іноземців в Україні, за ч. 1 ст. 203 КУпАП, стосовно громадянина Азербайджану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №009412 та постанову про накладення адміністративного стягнення від 19 червня 2019 року ПН МОД №009412 в розмірі 1 700 грн.

Окрім того, 19 червня 2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Азербайджану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 18 липня 2019 року.

У визначений термін громадянин Азербайджану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з території України не виїхав.

Будь-яких дій щодо повернення паспорту не здійснив.

12 листопада 2019 року, на підставі порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, за ч. 1 ст. 203 КУпАП, стосовно громадянина Азербайджану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №001184, протокол про адміністративне затримання від 12 листопада 2019 року за ч.2 ст.263 КУпАП та постанову про накладення адміністративного стягнення від 12 листопада 2019 року ПН МОД №001193 в розмірі 3 400 грн.

З огляду на те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, позивач звернувся до суду з позовом про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, що підтверджується його ухиленням від добровільного виїзду, відсутність коштів на повернення до країни походження, а також паспортного документу для повернення, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі Закон №3773-VI).

Підстави для застосування судом положень статті 289 КАС, щодо застави з боку відповідача не доведенні, доказів можливості отримання з країни походження грошей та відновлення паспорту на виїзд в короткий термін не пред`явлено.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Положеннями статті 26 Закону №3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Втім, у визначений термін відповідач не виконав рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 22 серпня 2019 року про примусове повернення в країну походження.

На підставі цього, 12 листопада 2019 року стосовно громадянина Азербайджану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №001184, протокол про адміністративне затримання від 12 листопада 2019 року за ч.1 ст.263 КУпАП та постанову про накладення адміністративного стягнення від 12 листопада 2019 року ПН МОД №001193 в розмірі 3 400 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Положеннями ч. 1 ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно п. 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року, №353/271/150, зареєстрованої в Мін`юсті 21 травня 2012 року за №806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З аналізу наведеного вбачається, що підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на факт проживання відповідача на території України без документів на право проживання, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, враховуючи відсутність у відповідача належного паспортного документу для виїзду з території України та не виконання ним добровільно рішення про примусове повернення в країну походження, вбачаються обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення за межі території України.

До того ж, в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДМС України в Одеській області про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

При цьому, колегія суддів критично ставиться до посилання громадянин Азербайджану ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що відповідачу не було роз`яснено його право на судове оскарження рішення від 19 червня 2019 року у випадку незгоди з ним, та порядок оскарження, а також про право на отримання правової допомоги, з огляду на таке.

Так, відповідно до розписки від 19 червня 2019 року (а.с. 16) про отримання копії рішення про примусове повернення, відповідачу було роз`яснено зміст рішення, порядок його виконання та оскарження. Також до відповідача була доведена інформація про можливість звернення до Центру надання правової допомоги. Однак, відповідач на всіх стадіях розгляду справи про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відмовлявся від послуг адвоката та перекладача.

Зміст усіх матеріалів особової справи були роз`яснені відповідачу українською та російською мовами відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» за якою, з особою, яка не розуміє державної мови, працівник державного органу спеціального призначення з правоохоронними функціями може спілкуватися мовою, прийнятною для сторін, а також за допомогою перекладача.

З урахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що відповідач не був обмежений у можливості скористатися правом на захист, був обізнаний зі змістом рішення про примусове повернення, позовом про затримання та порядком його оскарження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що рішення про примусове повернення від 19 червня 2019 року, станом на час розгляду апеляційним судом даної справи, не було оскаржено відповідачем, а ні в судовому, а ні в іншому порядку, а тому є діючим.

Більш того, колегія суддів вважає необґрунтованим доводи апеляційної скарги про те, що відповідач на законних підставах перебуває на території України, оскільки протягом останніх п`яти років винаймає житло в м.Одесі, має постійний дохід, так як вказані обставини не спростовують встановлений факт не законного перебування іноземця на території України.

При цьому, добровільна відмова від громадянства Азербайджану, з метою отримання посвідки на проживання в Україні, не підтверджена документами про звернення відповідача до відповідного органу для її отримання.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 листопада 2019 року у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24.12. 2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.