Справа № 520/11050/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

23.12.2019 р. справа № 520/11050/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник) у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання Харківської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 про надання в оренду земельну ділянку площею 0,1570 га, по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:002:0043 для експлуатації та обслуговування будівлі магазину з прибудовами; 2) стягнення з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судових витрат у сумі 20 тисяч грн.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що за зверненням з приводу надання земельної ділянки в оренду міською радою протиправно не прийнято жодного рішення.

Відповідач, Харківська міська рада (далі за текстом Міська рада) з поданим позовом не погодився, зазначивши, що спір між орендодавцем та потенційним орендарем з приводу надання земельної ділянки у користування не підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства. Подав клопотання про закриття провадження по справі.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

З матеріалів справи встановлено, що заявник, згідно з копією довідки серії 12ААА №448705 з 27.10.2016р., є особою з інвалідністю другої групи безстроково.

Заявник є власником низки об`єктів нерухомого майна (а саме: нежитлової будівлі приміщення 1-го поверху №18-:-24, 36-:-42, ІІ, ІІІ, VІ, VІІ в нежитловій будівлі літ "А-1"), розміщених на земельній ділянці з кадастровим номером :10:002:0443 за адресою АДРЕСА_1 .

16.05.2019р. заявник подав до Міської ради письмове звернення з приводу надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :10:002:0443 за адресою вул.. АДРЕСА_1 Праці АДРЕСА_1 , для експлуатації та обслуговування будівлі магазину з прибудовами.

Відповідь на це звернення була надана листом Департаменту земельних відносин Міської ради від 14.06.2019р. №М-4-22044/1-19.08-31, де указано про необхідність подання до Міської ради додаткових документів.

07.08.2019р. заявник звернувся до Департаменту земельних відносин Міської ради з приводу обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :10:002:0443 за адресою вул.Героїв Праці АДРЕСА_1 Харкові.

Відповідь на це звернення була надана листом Департаменту земельних відносин Міської ради від 29.08.2019р. №13330/0/226-19, де указано, що акт обстеження міститься у матеріалах господарської справи №922/748/19.

Окрім того, 27.08.2019р. посилаючись на лист Департаменту земельних відносин Міської ради від 14.06.2019р. №М-4-22044/1-19.08-31, заявник подав додаткові документи з приводу одержання земельної ділянки в оренду, але не до Міської ради, а до Департаменту земельних відносин.

Копією виготовленого КП «Харківське МБТІ» технічного паспорту по інвентаризаційній справі 80060 реєстровий номер 1292/01 від 13.02.2017р. підтверджується обставина знаходження за адресою вул..Героїв Праці 13-А у м.Харкові об`єкту нерухомого майна (приміщення торгівельного призначення та кафе), належного ТОВ «Мако-С».

Харківським окружним адміністративним судом також виявлено, що між Міською радою та фактичними користувачами земельної ділянки з кадастровим номером :10:002:0443 за адресою вул. Героїв Праці 13-А у м.Харкові існують декілька господарських і цивільних спорів з приводу стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання цієї земельної ділянки, а саме: №922/748/19 з вимогами до ТОВ «Мако-С» про стягнення 1.413.565,12грн., №922/719/18 з вимогами до ТОВ «Мако-С» про стягнення 759.110,60грн., №922/2487/19 з вимогами до ТОВ «Веліс-Трейд» про стягнення 138.643,83грн., №643/12611/19 з вимогами до гр. ОСОБА_1 (тобто позивача у даній адміністративній справі) про стягнення 15.404,88грн.

Не погоджуючись із правомірністю діяння Міської ради за зверненням від 16.05.2019р. з приводу надання земельної ділянки в оренду, заявник ініціював даний спір.

Суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Власником земельної ділянки з кадастровим номером :10:002:0443 за адресою вул. Героїв Праці АДРЕСА_1 у м АДРЕСА_2 Харкові є територіальна громада міста Харкова.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність.

За визначенням ч.1 ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, а згідно з ч.8 цієї ж статті під орендодавцями земельних ділянок розуміються їх власники або уповноважені ними особи.

У силу норми ч.2 ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Як передбачено положеннями ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч.1 ст.124); Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу (ч.2 ст.124); Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (ч.3 ст.124); Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди (ч.4 ст.124).

З огляду на зміст перелічених вище актів права, суд доходить до переконання про те, що на усіх етапах прийняття рішення з приводу надання земельної ділянки в оренду Міська рада діє саме у правовому режимі власника земельної ділянки (від імені територіальної громади), а тому цілком законно може переслідувати економічну мету в отримані найбільшого матеріального зиску від використання належного територіальній громаді активу.

Виключення складає лише випадок потреби у задоволенні загальних суспільних інтересів, але у спірних правовідносинах ознак наявності публічного інтересу з боку заявника судом не знайдено.

Таким чином, у спірних правовідносинах Міська рада реалізує намір на отримання у власність територіальної громади коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :10:002:0443 за адресою вул.Героїв Праці 13-А у м.Харкові одночасно від ТОВ «Мако-С» у справі №922/748/19 (стягнення 1.413.565,12грн.) та у справі №922/719/18 (стягнення 759.110,60грн.), від ТОВ «Веліс-Трейд» у справі №922/2487/19 (стягнення 138.643,83грн.) та від гр.. ОСОБА_2 у справі №643/12611/19 (стягнення 15.404,88грн.).

Отже, особа, котра прагне до досягнення мети укладення договору оренди земельної ділянки не є учасником публічних правовідносин навіть незважаючи на ту обставину, що іншим учасником цих відносин є орган місцевого самоврядування.

Цей інтерес не підлягає захисту у порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Термін "суб`єкт владних повноважень", відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язковість суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом", у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 19.06.2019р. по справі №814/1754/16 (провадження №11-947апп18) прямо указано на необхідність з`ясування у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. по справі №826/5806/17 (провадження №11-290апп19) зазначено, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

У силу правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року по справі №344/10480/16-а (провадження № 11-140апп19) під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За таких обставин суд доходить до переконання про те, що ініційований заявником спір стосується не неправомірності діянь суб`єкта владних повноважень Міської ради з приводу винесення рішення, а стосується набуття права користування у вигляді оренди земельної ділянки.

Відповідач у даному спорі не здійснюють владні управлінські функції як суб`єкт владних повноважень.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду наведені в Постанові від 27 листопада 2018 року по справі справа № 820/3534/17, в якій вказано: "Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується права цивільного і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору."

Отже, в даному конкретному випадку, спір склався між фізичною особою та органом місцевого самоврядування з приводу вирішення питання щодо правомірності набуття права користування земельною ділянкою, що не може трактуватись як публічно-правовий спір, оскільки за своєю суттю є спором про похідні права від права власності, а саме щодо набуття права постійного користування - права оренди земельною ділянкою.

Пунктом 1 ч.1 ст.238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі встановленого, суд приходить до висновків, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки за юридичною природою пов`язані з визначенням речових прав на об`єкт нерухомого майна, отже підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, що є підставою для задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження по справі.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.238, 241-243, 255, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Клопотання представника Харківської міської ради - задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі № 520/11050/19.

Роз`яснити, що ухвала підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Роз`яснити, що скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України згідно п.15.5 Розділу VII КАС України.

Суддя О.В.Старосєльцева