Справа № 240/11091/19
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська виправна колонія №4" про стягнення грошової компенсації,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державної установи "Житомирська виправна колонія №4" на його користь грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майні в сумі 7809 грн.
Позовні вимоги мотивує тим, що 12.06.2019 був звільнений зі служби з Державної установи "Житомирська виправна колонія №4", за час проходження якої мав бути забезпечений речовим майном за рахунок держави, однак його не було таким майном забезпечено. При звільнені йому було надано відповідачем довідку від 23.08.2019, в якій зазначенор про те, що нарахована компенсація за речове майно в сумі 7809,20 грн буде виплачена при надходженні фінансування. Вважає, що невиплата грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна є протиправною та порушує його права та законні інтереси.
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи, надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подання відзиву на позовну заяву.
У період з 11.12.2019 по 25.12.2019 суддя перебувала у відпустці.
Державна установа "Житомирська виправна колонія №4" отримала ухвалу 04.11.2019, проте відзиву у встановлений строк до суду не подала (до 19.11.2019).
У відзиві, який датований та надійшов до суду 18.12.2019, відповідачем не зазначено поважних причин, з яких він не був поданий до суду вчасно до 19.11.2019.
Згідно ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Щодо клопотання відповідача про необхідність розгляду справи в загальному позовному провадженні, то воно задоволенню не підлягає, оскільки Державною установою "Житомирська виправна колонія №4" не доведено, що справа даної категорії та із таким предметом позову у відповідності до приписів ст.12 та ст.257 КАС України має бути розглянута за правилами загального позовного провадження.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що наказом начальника Державної установи "Житомирська виправна колонія №4" № 86/ОС-19 від 12.06.2019 відповідно до Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України", Закону України "Про Національну поліцію" майора внутрішньої служби ОСОБА_1 Петровича звільнено зі служби за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) з 12.06.2019.
Відповідно до довідки від 23.08.2019 Державної установи "Житомирська виправна колонія №4" сума грошової компенсації за речове майно становить 7809,20 грн та буде виплачена при надходженні фінансування.
Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати грошової компенсації за речове майно у зв`язку зі звільненням, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" (далі - Закон).
Відповідно до ч.1 ст.23 Закону, держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.
Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати (ч.2 ст.23 Закону).
Відповідно до ч.5 ст.23 Закону на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. N 578 затверджено Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами (далі - Порядок), а також затверджено Норми забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби.
Відповідно до п.2 Порядку речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.
Пунктами 8, 9 Порядку визначено, що речове майно особистого користування видається особам із числа персоналу безоплатно за нормами забезпечення N 1 - 5, а інвентарне майно - за нормами N 6 - 13.
Право на забезпечення речовим майном за встановленими нормами забезпечення мають: особи рядового і начальницького складу - з дня присвоєння їм відповідних спеціальних звань та/або призначення на посади; курсанти - з дня зарахування їх до списків навчальних закладів; спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами, - з дня призначення на відповідні посади. Видача речового майна в особисте користування проводиться згідно з антропометричними даними (зріст, об`єм грудей, шиї, голови, розмір взуття).
Забезпечення речовим майном осіб із числа персоналу здійснюється в органах і установах, де вони проходять службу або працюють.
Відповідно до п.27 Порядку під час звільнення зі служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.
Для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки (п. 60 Порядку).
Отже, зі змісту пунктів 27, 60 Порядку вбачається, що виплата компенсації при звільненні не поставлена в залежність від наявності бюджетних асигнувань на відповідні цілі, а відтак не може бути підставою позбавлення позивача визначеного законом права на компенсацію за належні до видачі предмети речового майна. Єдиною передумовою для виплати грошової компенсації Порядок визначає довідку про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, яка, як вбачається з матеріалів справи, була видана позивачу 23.08.2019.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення грошової компенсації в сумі 7809, 20 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Житомирська виправна колонія №4" 768,40 грн сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
Стягнути з Державної установи "Житомирська виправна колонія №4" на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в сумі 7809, 20 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Житомирська виправна колонія №4" на користь ОСОБА_1 768,40 грн судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова