Справа № 639/2760/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 р.Справа № 639/2760/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Зеленського В.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Баркова Н.В., вул. Полтавський шлях, 45, м. Харків, Харківська, 61052, повний текст складено 22.11.19 року по справі № 639/2760/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Харківській області Шевченка Ігора Валентиновича

про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Харківській області Шевченка Ігора Валентиновича, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ №1100002 від 25.04.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення вимог ч. 3 ст. 122 КУпАП; притягнути відповідача до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Позивач, у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2019 року скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, постанову серії ЕАВ №1100002 від 25.04.2019 року скасувати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час місце та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 25.04.2019 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно до постанови серії ЕАВ №1100002 від 25.04.2019 року, складеної інспектором роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Харківській області Шевченко І.В., 25.04.2019 року о 20 годині 35 хвилин в місті Харкові по проспекту Незалежності, 17, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 31105-101, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим створив загрозу безпеці дорожнього руху та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 15.9.и. ПДР України - порушення зупинок, ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Також, в тексті постанови зазначено, що до постанови додається відео (а.с.3).

Не погодившись із прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанову було винесено із дотриманням усіх норм матеріального та процесуального права, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідачем не порушено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 121, 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч.2 п.п. «З» ст. 265-4 КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому РУХУ або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Разом з тим, відповідно до п. 15.9. и ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду

Не дотримання вказаних вимог тягне за собою адміністративну відповідальність відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт того, що позивач, керуючи транспортним засобом ГАЗ 31105-101, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території чим створив загрозу безпеці дорожнього руху та не пред`явив посвідчення відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнана самим позивачем у позові, а також підтверджується наданими суду відповідачем доказами - відеозаписом, про наявність якого зазначено в оскаржуваній постанові.

Встановлення зазначених вище фактів і обставин є достатньою підставою для встановлення наявності об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. При цьому посилання позивача на те, що не було проведено заміру відстані, порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та щодо неповноти такого розгляду є безпідставними, спрямовані на уникнення відповідальності та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з положеннями ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідач використав всі наявні у нього процесуальні права та довів належними доказами в судовому засіданні заперечення проти позову, викладені у відзиві.

Отже, враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв в межах своїх повноважень, крім того судовим розглядом не встановлено в діях інспектора порушень закону, на які посилається позивач в позові, а також таких порушень, що мають тягнути скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, інспектор, як посадова особа Управління патрульної поліції у Харківській області, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, подія якого, склад і вина правопорушника повною мірою доведені під час розгляду адміністративної справи, доводи та докази позивача, викладені в позові висновків інспектора, викладених у постанові не спростовують, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2019 року по справі № 639/2760/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2019 року по справі № 639/2760/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Зеленський Я.В. П`янова