Справа № 520/13013/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23 грудня 2019 р. справа № 520/13013/19
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі за матеріалами адміністративного позову Головного управління ДФС у Харківській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП№60115219 від 20.06.2019 про відкриття виконавчого провадження та ВП№60115219 від 15.11.2019 про стягнення виконавчого збору, -

встановив:

Матеріали позовної заяви надійшли до суду 02.12.2019 року.

06.12.2019 р. ухвалою суду вказана позовна заява була залишена без руху, у зв`язку з недоліками в оформленні матеріалів адміністративного позову, а саме: у зв`язку з не наданням документу про сплату судового збору за подання позову з вимогами немайнового та майнового характеру всього на суму 3842,00 грн. та необхідністю надання позовної заяви з визначеним предметом позову та її копію у відповідності кількості учасників справи.

13.12.2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення платіжного доручення від 11.12.2019 року № 7863 про сплату судового збору у сумі 1921 грн.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 06.12.2019 року, позивачем було отримано 16.12.2019 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Через канцелярію суду представником позивача 18.12.2019 року надано клопотання про усунення недоліків позовної заяви разом з позовної заявою з визначеним предметом позову, а саме: про скасування постанови Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП№60115219 від 20.06.2019 про відкриття виконавчого провадження та ВП№60115219 від 15.11.2019 про стягнення виконавчого збору. Також були надано копію у відповідності кількості учасників справи та вказано про технічну помилку в даті оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження "від 20.06.2019 року" замість "20.09.2019 року".

Крім того, у поданому клопотанні зазначено, що позивач вважає позовну вимогу про скасування постанови Управління державної виконавчої служби ВП №60115219 від 15.11.2019 року про стягнення виконавчого збору похідною від позовної вимоги про скасування постанови Управління державної виконавчої служби ВП №60115219 від 20.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження. Обґрунтовуючи свою позицію вказав, що оскільки і в постанові ВП №60115219 від 20.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження виконавець постановив стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 16692 грн. так і в постанові ВП №60115219 від 15.11.2019 постановив стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 16692 грн. За таких обставин позивач вважає правильним сплату судового збору у розмірі 1921 грн., вважючи заявленою одну позовну вимогу, а не дві.

Вирішуючи подане клопотання про усунення недоліків, суддя зазначає, що відповідно до п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" №7 від 20.05.2013 року, вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним.

За своєю суттю правовий акт управління - це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб`єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом з тим, з метою захисту прав та інтересів суб`єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування.

Тобто, позовна вимога щодо скасування акту індивідуальної дії є похідною від вимоги про визнання такого акту протиправним.

У той же час окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи. Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" (Рішення) вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

Таким чином, звернені до суду вимоги в частині скасування рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, а саме про стягнення виконавчого збору у сумі 16.692,20 грн., є майновими.

Частиною 3 ст. 161 КАС встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно положеннями п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання юридичною особою/суб`єктом владних повноважень позову немайнового характеру судовий збір складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання позовних вимог майнового характеру, судовий збір дорівнює 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на зміст заявлених вимог та положення п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" позивач повинен був сплати судовий збір за подання позову з вимогами немайнового та майнового характеру всього на суму 3842,00 грн., про що також було вказано в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 06.12.2019 року.

Отже, з врахуванням вищевикладеного та у зв`язку з неповною сплатою судового збору позивачем, суддя приходить до висновків, що до названого в ухвалі терміну недоліки в оформленні матеріалів адміністративного позову залишились неусуненими.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

ухвалив:

1.Позовну заяву - повернути.

2.Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3.Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

4.Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Роз`яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Суддя О.В.Старосєльцева