Справа № 766/9995/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 766/9995/19
Категорія: 3.7.1 Головуючий в І інстанції: Сокирко Л.М.

Місце ухвалення: м. Білозерськ

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Кулика Ігора Миколайовича на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Кулика Ігора Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та поновлення строку на її оскарження, -

В С Т А Н О В И Л А :

21 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора Управління патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Кулика І.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та про поновлення строку на її оскарження.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 7 травня 2019 року інспектором Управління патрульної поліції у Миколаївській області лейтенантом поліції Куликом І.М. винесено постанову серії ДП 18 № 053779 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та прийнято рішення у справі застосувати штраф у розмірі 425 грн за порушення п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Постанову серії ДП18 № 053779 від 7 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень - скасовано. Провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1ст. 126 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. - закрито.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, інспектор патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Кулик Ігор Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 12 листопада 2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд не врахував усіх обставин справи, а саме той факт, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП (не пред`явлення документів на вимогу працівників поліції) за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт порушення правил обгону не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів на спростування наведених у позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251КпАП України, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р. III Інструкції № 1395)

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що інспектор патрульної поліції у Миколаївській області лейтенант поліції Кулик Ігор Миколайович при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений нормами КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Вказані норми прямо передбачають, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Натомість, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), передбачено адміністративну відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, згідно вказаних вище норм, на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

В свою чергу, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу разом із відеозаписом з місця вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема, на вказаному відеозаписі зафіксована розмова позивача з працівниками патрульної поліції, з якої чітко вбачається, що останній, ігноруючи вимогу працівника поліції пред`явити документи, зазначив про незаконність такої вимоги. В даному випадку, ОСОБА_1 зауважив, що надасть документи лише на законну вимогу після пред`явлення йому доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу. При цьому, після огляду наданого працівниками поліції відеозапису позивач відмовився пред`явити а ні посвідчення водія та полісу (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а ні технічний паспорт на транспортний засіб, зазначаючи, що він не вбачає з даного відеозапису своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, колегія суддів відхиляє доводи позивача про відсутність законних підстав у відповідача для зупинки його автомобіля та відповідно висування вимоги щодо пред`явлення документів.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт порушення вимог обгону не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Вказане вище, відповідає правовій позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі №127/19283/17.

Отже, аналізуючи вказані правові норми та дослідивши поданий відповідачем відеозапис події, колегія суддів дійшла висновку, що факт порушення позивачем ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме не пред`явлення на вимогу поліцейського документів для перевірки є встановленим відеозаписом, а тому оскаржувана в межах даної справи постанова про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 053779 від 07.05.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена правомірно, а тому підстави для її скасування відсутні.

Щодо твердження позивача стосовно дати вчинення адміністративного правопорушення вказаного в постанові ДП18 № 053779 від 07.05.2019 року, а саме 07 травня 2019 року, колегія суддів погоджується із доводами апелянта в апеляційній скарзі, що інспектором патрульної поліції при винесенні оскарженої постанови допущено помилку, а саме зазначено дату скоєння адміністративного правопорушення 07 травня 2019 року замість вірної дати 30 березня 2019 року, що знайшло своє відображення в наданому відповідачем відеозапису.

При цьому, колегія суддів зазначає, що допущення описки саме по собі не може слугувати підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, у зв`язку з чим, судове рішення відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 317 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 311, 315, 317, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Кулика Ігора Миколайовича - задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2019 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта поліції Кулика Ігора Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та поновлення строку на її оскарження відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 грудня 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук