Справа № 480/5452/19
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
26 грудня 2019 р. Справа № 480/5452/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Осіпової О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання дій протиправними та скасування записів про державну реєстрацію прав щодо реєстрації права державної власності на земельні ділянки,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася Біловодська сільська рада Сумського району Сумської області з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, в якому просить:
1) визнати протиправними дії відповідача про відмову щодо скасування у Державному земельному кадастрі записів про реєстрацію у Державному земельному кадастрі права державної власності на земельні ділянки:
2) скасувати у Державному земельному кадастрі України:
- у розділі форма власності записи державна власність на земельні ділянки:
- у розділі: інформація про власників (користувачів) земельної ділянки:
запис Сумська районна державна адміністрація на земельні ділянки:
запис Держава Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на земельні ділянки:
Вивчивши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, враховуючи наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтерес.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Тобто, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст. 4 КАС України).
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог. Характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтерес призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
З матеріалів справи встановлено, що предметом спору у даній справі є визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про відмову щодо скасування у Державному земельному кадастрі записів про реєстрацію у Державному земельному кадастрі права державної власності на земельні ділянки, які належали КСП ім. Щорса і не передані у приватну власність, а також скасування цих записів у Державному земельному кадастрі України. Крім того, позиція позивача зводиться до того, що оскільки 21.08.2019р. рішеннями 35 сесії сьомого скликання Біловодської сільської ради Сумського району на виконання вимог ст.ст.117, ч.4 ст.122, п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України прийнято у комунальну власність вказані у позові земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які раніше належали КСП ім. Щорса, і станом на 01.01.2019р. вони не передані у приватну власність, то територіальна громада Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області в силу Закону є їх власником, а тому у витягах з Державного земельного кадастру спірні земельні ділянки неправомірно зазначені як такі, що належать державі, внаслідок чого їх державна реєстрація має бути скасована як державних та внесені відповідні відомості про те, що ці земельні ділянки є комунальною власністю.
Таким чином, спір у справі, що розглядається, стосується права власності на земельні ділянки, а тому правовідносини, які виникли між сторонами, не регулюються нормами адміністративного права.
У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішень щодо реєстрації кадастрових номерів земельних ділянок, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою чи державою спірного нерухомого майна має вирішуватися у порядку не адміністративної юрисдикції, а цивільної чи господарської, оскільки виникає спір про цивільне право.
Важливим є той факт, що 21.08.2019р. рішеннями 35 сесії сьомого скликання Біловодської сільської ради Сумського району на виконання вимог ст.ст.117, ч.4 ст.122, п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України прийнято у комунальну власність вказані у позові земельні ділянки сільськогосподарського призначення.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що оскаржувані дії відповідача фактично стосуються відмови у реєстрації переходу права власності земельних ділянок з державної на комунальну та зміни її власника (користувача) з Сумської районної державної адміністрації та Держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на Біловодську сільську раду Сумського району Сумської області, у зв`язку із передачею земельних ділянок у комунальну власність.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у позивача у даній справі майнового інтересу до вищевказаних земельних ділянок, спір має приватноправовий характер, оскільки обумовлений порушенням приватного майнового інтересу позивача, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Аналіз зазначених обставин дає суду підстави вважати, що спір у даній справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту його приватних інтересів.
Так, відповідно до статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Статтями 169, 172 Цивільного кодексу України передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" №2498-VIII від 10.07.2018 року, який набрав чинності 01.01.2019 року, розділ Х "Перехідні Положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 21 такого змісту: "21. Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності".
Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Згідно з частинами 1, 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Вимогу про визнання протиправними (незаконними) рішень та дій суб`єктів владних повноважень, внаслідок яких у особи виникло цивільне речове право, слід розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, оскільки фактично підґрунтям і метою пред`явлення позову є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішень суб`єктів владних повноважень.
Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній зокрема в постанові Верховного Суду України №6-2510ц15 від 16.12.2015 року, у постанові Великої Палати Верховного Суду №809/739/17 від 15.05.2018 року.
З вищевикладеного випливає, що даний спір не є спором у сфері публічно-правових відносин та має цивільно-правовий характер, оскільки стосується набуття права власності на земельні ділянки та захисту приватних інтересів позивача.
Позовні вимоги щодо скасування у Державному земельному кадастрі України у розділі «форма власності» записів «державна власність» на земельні ділянки є похідними від вказаних позовних вимог у приватно-правовому спорі.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний позов не є публічно-правовим спором в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України і порядок його вирішення передбачений нормами ГПК України, а тому його не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Згідно з п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання дій протиправними та скасування записів про державну реєстрацію прав щодо реєстрації права державної власності на земельні ділянки.
Роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Сумської області.
Копію ухвали надіслати позивачу разом з позовної заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О. Осіпова