Справа № 520/11118/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Харків

23 грудня 2019 р. справа № 520/11118/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:
Позивач, ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виплати відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 року № 7 премії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що Міністром оборони України видано окреме доручення, згідно якого за підсумками 2018 року дозволено заохотити одноразово премією військовослужбовців. На виконання зазначеного доручення видано наказ від 31.01.2019 року №7 «Про преміювання особового складу представництва за підсумками 2018 року», в якому встановлено виплатити премію за підсумками 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення позивачу. Як зазначає позивач, на час подачі позову зазначений наказ є чинним та безпідставно відділом фінансового забезпечення ХОВК нереалізований, що є грубим порушенням законодавства України та соціальних гарантій військовослужбовців. Не погоджуючись з неправомірною бездіяльністю позивач звернувся до суду.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі за текстом - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову відповідач зазначив, що на адресу ХОВК надійшов лист начальника 118 ВП від 25.01.2019 №54 з проханням подати до вищестоящого фінансового органу заявку на виділення коштів для виплати премії військовослужбовцям за підсумками 2018 року (отримане у військкоматі 28.01.2019). 28.01.2019 року військкоматом до Фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та до фінансово-економічної служби оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було направлено лист та Заявка-розрахунок на фінансування для виплат грошового забезпечення з врахуванням витрат на вищезазначену премію. На зазначений лист відповідь до військкомату та кошти на виплату премії так і не надійшли, через що військкоматом було вдруге направлено запит до вищестоящих органів фінансового забезпечення за вих. № 407/ВФЗ від 22.04.2019 року. На даний час на адресу ХОВК жодного роз`яснення з приводу спірного питання так і не надійшло, а фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат. Виходячи з вищевикладеного відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, не виплата позивачу премії за підсумками 2018 року відбулася не з вини військкомату, через що просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить публічну військову службу у 118 військовому представництві Міністерства оборони України, що підтверджується довідкою від 10.10.2019 року за № 118/50 Військового представництва МОУ.

118 військове представництво Міністерства оборони України (далі - 118 ВП МОУ) має правовий статус - без права юридичної особи, є відокремленим підрозділом (представництвом) Управління військових представництв Міністерства оборони України та безпосередньо виконує його окремі доручення.

Відповідно, на начальника 118 ВП МОУ покладено обов`язок встановлювати вид та розмір передбачених видів грошового забезпечення підпорядкованим йому військовослужбовцям, а на відділ фінансового забезпечення ХОВК - проводити виплату на підставі зазначених наказів начальника 118 ВП МОУ.

Міністром оборони України видано окреме доручення №2704/з/420, згідно якого за підсумками 2018 року відповідно до ст. 15,23,27 дисциплінарного статуту ЗС України та ст. 51 Бюджетного кодексу України дозволено заохотити одноразово премією військовослужбовців: в грудні 2018 року апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

В січні 2019 року на виконання окремого доручення Міністра оборони України від 27.12.2018 №2704/з/420 начальником 118 ВП МОУ на адресу ХОВК був направлений лист вих. № 54 від 25.01.2019 року про планування відповідних видатків згідно розрахунку.

На виконання окремого доручення Міністра оборони України від 27.12.2018 року №2704/з/420 по 118 ВП МО України видано наказ - п.1 наказу начальника 118 ВП МОУ від 31.01.2019 року №7 «Про преміювання особового вкладу представництва за підсумками 2018 року», в якому встановлено виплатити премію за підсумками 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення пом. пров. інженера - пп.13 майору ОСОБА_1 .

Витяг з наказу начальника 118 ВП МОУ та відповідні додаткові докази були направлені на адресу ХОВК для реалізації.

Проте, відповідачем наказ не виконано, премія відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7 не виплачена.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Положеннями частин 1-4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 Затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Згідно з пунктом 2 Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, належить премія.

Пунктом 3 вказаного Порядку №260 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, є накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення.

В розділі ХVI вказаного Порядку №260 зазначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Відповідно ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно пп. в) п. 27 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України №551-XIV, до офіцерів застосовуються такі заохочення - нагородження грамотою, цінним подарунком або грошовою премією.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника 118 Військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7 наказано виплатити премію військовослужбовцям за грудень 2018 р. у розмірі місячного грошового забезпечення, зокрема, ОСОБА_1 .

Однак, як встановлено з листа Військового представництва 118 направленого до відповідача від 16.04.2019 р. №211, зазначений наказ є чинним та протягом двох місяців безпідставно відділом фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 не реалізований.

Згідно листа від 22.04.2019 року № 407/ВФЗ відповідачем було направлено на адресу ФЕУ КСВ за вих. № 102 від 28.01.2019 року запит відносно законності виплати і видання начальниками військових представництв наказів про виплату одноразової премії та отримано листа від начальника 118 ВП відносно не виконання Харківським ОВК ряду вимог керівних документів.

В той же час, відповідач у відзиві на позов зазначає, що кошти на виплату премії не надійшли, як і жодних роз`яснень з приводу спірного питання, а фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат.

Суд не приймає аргументи відповідача про те, що грошове забезпечення військовослужбовців здійснюється в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат, оскільки відсутність на рахунках відповідача коштів для таких виплат не є само по собі належним доказом неможливості здійснення останніх.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня за весь час після прийняття відповідного наказу, з якого фінансується Військове представництво 118, коштів на преміювання, і як наслідок не надходження відповідних фінансових асигнувань на рахунки для виплати премії військовослужбовцям у вказаний період.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доказів скасування вказаного наказу про преміювання позивача від 31.01.2019 р. №7 надано не було, як і доказів того, що відносно позивача було прийнято рішення про позбавлення премії (повністю або частково) із зазначенням конкретних причин, які стали підставою для цього.

Отже, суд доходить висновку, що підстави для не виплати премії позивачу за грудень 2018 року відсутні.

Водночас суд зазначає, що відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З огляду на вказане, позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт не дотримався вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України у зв`язку з не виплатою відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 року № 7 премії ОСОБА_1 , що є підставою для задоволення позовних вимог позивача.

Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, а доказів понесення інших витрат позивачем не надано.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо не виплати відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 року №7 премії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56, ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) премію відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Старосєльцева