Справа № 200/7825/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р. Справа№200/7825/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Дяченка А.В., розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, треті особи Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Державна судова адміністрація України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Мусієнко Ю.О., довіреність

від третьої особи 1 не з`явився

від третьої особи 2- Мусієнко Ю.О., дов.№10-2486/19 від 05.02.2019

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо відмови в видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 року про визнанням такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 133 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07 липня 2010 року №2453-VІ у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12 лютого 2015 року №192-VIII станом на 4.12.2018 року та 01.01.2019 року, а саме довідок про суддівську винагороду, обчислену із посадового окладу судді місцевого суду - 15 мінімальних заробітних плат (55845 гривень з 4.12.2018 року та 62595 гривень з 1.01.2019 року відповідно на підставі Закону України Про державний бюджет України на 2018 рік №2246-VIII від 7.12.2017 року, Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік від 23 листопада 2018 року №2629-VIII,

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області видати довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 4.12.2018 року, на 1.01.2019 року на підставі рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 року від 04.12.2018 року про визнанням такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 133 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07 липня 2010 року №245З-VI у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме довідок про суддівську винагороду, обчислену із посадового окладу судді місцевого суду - 15 мінімальних заробітних плат (55845 гривень з 4.12.2018 року та 62595 гривень з 1.01.2019 року відповідно на підставі Закону України Про державний бюджет України на 2018 рік №2246-VIII від 7.12.2017 року, Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік від 23 листопада 2018 року №2629-VIII), з урахуванням належної доплати за вислугу років.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що вона перебуває на обліку в Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI. Відповідачем протиправно при обрахунку величини суддівської винагороди для обчислення щомісячного довідного грошового утримання судді у відставці взято 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, замість 15 мінімальних заробітних плат, оскільки рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат». Позивач вважає, що право на отримання довідки про розмір суддівської винагороди вона набула: з 04.12.2018 у зв`язку з визнанням такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої статті 133 Закону №2453-VI на підставі рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04.12.2018; з 01.01.2019-у зв`язку з підняттям розміру мінімальної заробітної плати на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року №2629-VIII

Позивач вважає відмову відповідача у видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04.12.2018 з 04.12.2018 та з 01.01.2019 протиправною.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у справі № 200/7825/19-а позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У строк, встановлений судом, відповідачем надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Зазначає, що дана норма є чинною, неконституційною не визнавалася, а тому підлягає застосуванню при видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Враховуючи положення, що містяться у рішенні Конституційного суду України від 04.12.2018 №11-р/2018, територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області було видано позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру посадового окладу судді, що складає 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Через відділ документообігу та архівної роботи суду, третьою особою 1 надані пояснення щодо спірних правовідносин. В обґрунтування пояснень зазначено, що 21.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до управління з заявою № 3547 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці по заробітку та надала довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.12.2018 року № 04-1126. 01.01.2019 року рішенням № 82 управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням вищезазначеної довідки. 25.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до управління з заявою № 457 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці по заробітку та надала довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25.02.2019 року № 04-918. 01.02.2019 року рішенням № 82 управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням довідки від 25.02.2019 № 04-918. При цьому зазначив, що Довідки № 04-1126 від 11.12.2018 року та № 04-918 від 25.02.2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, які надані ОСОБА_1 , відповідають додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16 жовтня 2019 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державну судову адміністрацію України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601).

У підготовчому засіданні 16 жовтня 2019 року відкладено розгляд справи до 18 листопада 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18 грудня 2019 року.

У судове засідання, призначене на 18 грудня 2019 року позивач та повноважні представники третьої особи-1 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна судова адміністрація України своїм правом на надання пояснень не скористалась.

Разом з цим в судовому засіданні представник відповідача та третьої особи-2 просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та третьої особи-2, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці.

11.12.2018 року відповідачем видано ОСОБА_1 Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, про те, що станом на 04 грудня 2018 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 39 645,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 26 430,00 грн., доплата за вислугу років - 13 215,00 грн.

28.02.2019 року відповідачем видано ОСОБА_1 Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, про те, що станом на 01 січня 2019 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 43 222,50 грн., у тому числі: посадовий оклад 28 815,00 грн., доплата за вислугу років 14 407,50 грн.

В змінах до штатного розпису на 2018 рік Дзержинського міського суду Донецької області з 04.12.2018 року на підставі рішення Конституційного суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018 та штатному розписі на 2019 року Дзержинського міського суду Донецької області (з 01.01.2019) відображено зміни розміру складових суддівської винагороди судді, виходячи з розрахунку 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У зв`язку з тим, що, на думку позивача, їй повинно виплачуватися щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 15 мінімальних заробітних плат, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з частиною першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII закріплено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 22 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII передбачено право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

У відповідності до вимог пункту 23 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

У справі встановлено, що позивач на дату звернення з цим позовом до суду не проходив кваліфікаційного оцінювання.

Так, частиною третьою статті 133 Закону № 2453-VI визначено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Рішенням від 04.12.2018 № 11-р/2018 Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), зокрема, положення частини третьої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII. За змістом резолютивної частини вказаного Рішення, це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат».

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 положення частин третьої, десятої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За змістом пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII (далі - Закон № 1774-VIII) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Отже, з огляду на вимоги пункту 23 Розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання позивачу повинно обраховуватися відповідно до статті 133 Закону № 2453-VI, але з урахуванням приписів пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ, тобто з розрахунку 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, розмір якої визначено на рівні: в 2018 році - 1762,00 грн. (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»), в 2019 році - 1921,00 грн. (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»).

Станом на час розгляду справи положення пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1744 не визнані неконституційними.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід зазначити, що Верховний Суд у справі № 820/1853/17 висловив правову позицію, що «норма частини третьої статті 133 Закону № 2453-VI є банкетною, оскільки визначає лише кількість мінімальних заробітних плат для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розміру мінімальної заробітної плати, який необхідний для цього. З огляду на це, необхідно звернутися до інших законів, які встановлюють розмір мінімальної заробітної плати. Такі норми доповнять частину третю статті 133 Закону 2453-VI і становитимуть єдину спеціальну норму, якою буде визначено розмір посадового окладу судді.

Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення, як-от пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ, яким установлено, що мінімальна заробітна плата (3200,00 грн.) після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Отож, таким чином, законодавець заборонив застосовувати новий розмір мінімальної заробітної плати (3200,00 грн.) як розрахункової величини для визначення посадових окладів, в тому числі суддів, і водночас передбачив, що «До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 гривень».

Крім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при видачі позивачу довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, відповідач діяв в межах і спосіб, передбачених Конституцією України та Законами України.

Щодо посилання позивача на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі №200/4076/19-а, суд зазначає, що Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі № 200/4076/19-а скасовано. Прийнято нову постанову. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (84112, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Добровольського,2), треті особи Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (85200, Донецька область, м.Торецьк, вул.Дружби, 22, ), Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частину рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті 18 грудня 2019 року та проголошено в присутності представника відповідача та третьої особи 2.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова