Справа № 140/3781/19
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/3781/19
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Костюкевич С. Ф., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Краматорського прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Краматорського прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме невиплати в день виключення зі списків частини грошової компенсації за не отримане речове майно, стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата компенсації за речове майно) за період з 09 серпня 2018 року по день фактичного розрахунку 04 лютого 2019 року..

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

Згідно з частиною третьою статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В позовній заяві позивач зазначає, що від плати судового збору звільнений на підставі п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд звертає увагу позивача, що структура заробітної плати визначена ст. 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Крім того, на підставі ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структуру заробітної плати слід визначати, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до п. 1.3 Інструкції № 114/8713, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, виплати, що належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 2 Інструкції № 114/8713, серед яких відсутня грошова компенсація за речове майно.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що компенсація за речове майно за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», тобто компенсація за речове майно не входить до структури заробітної плати, а відтак вимога про стягнення грошової компенсації за невчасне проведення розрахунку вартості не отриманого речового майна не відноситься до підстави звільнення від сплати судового збору, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2019 року встановлено у розмірі 1921 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом даного позову є одна вимога немайнового характеру.

Отже, ставка судового збору за подання такого позову становить 768,40 грн.

Оглядом адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, встановлено, що до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

Отже, позивач, звертаючись до суду з таким позовом, повинен був сплатити судовий збір, однак доказів сплати судового збору не надав.

Крім того, відповідно до вимог частини четвертої статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак в порушення даної вимоги до позовної заяви не додано доказу звернення позивача із заявою до відповідача щодо проведення з ним повного розрахунку при звільненні а також доказів проведення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата компенсації за речове майно).

Крім того, за правилами частини першої статті 122 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме виписки по банківському рахунку за період 04.02.2019, відповідачем виплачено позивачу кошти у розмірі 18 315,43 грн., які він зазначає як компенсацію за не отримане речове майно.

Таким чином, позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів в день фактичного розрахунку з ним, а саме 04.02.2019 року, а тому день, наступний за ним, є початком перебігу строку звернення до суду.

При цьому, з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 19.12.2019 року, тобто через 8 місяці після фактичного розрахунку з ним.

Відповідно до частин першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Представником позивача до позовної заяви додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Однак в даній заяві позивач не конкретизував поважних причин та підстав несвоєчасного звернення до суду, а лише послався на відсутність якісної правової допомоги, та незнання про наявність права на виплату грошової компенсації за несвоєчасне проведення розрахунку по не отриманому речовому майні.

Відтак позивачу (представнику позивача) необхідно навести та мотивувати поважність підстав пропущення шестимісячного строку звернення до суду, а також надати письмові докази на підтвердження цих підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, оскільки позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк слід усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом податтю доказів сплати судового збору, у визначеному законом розмірі, подання заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду, вказавши у ній підстави для поновлення строку та додавши докази поважності причин його пропуску. а також надання доказів звернення позивача із заявою до відповідача щодо проведення з ним повного розрахунку при звільненні а також компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата компенсації за речове майно).

Керуючись статтями 160, 161, 169 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Краматорського прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Надати позивачу (представнику позивача) строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві (представнику позивача), що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати особам, що звернулися із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя С.Ф. Костюкевич