Справа № 140/2481/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11219/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року (суддя Мачульський В.В., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №140/2481/19 за позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Луцького ОУПФУ Волинської області (правонаступником якого є ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області), в якому просила: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням довідок, виданих 24.04.2019 року Департаментом соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації, згідно із ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції закону, який діяв на момент призначення пенсії); 2) зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, згідно із ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції закону, який діяв на момент призначення пенсії), та з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, згідно довідок, виданих 24.04.2019 року Департаментом соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації, починаючи з 08.05.2019 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позов, просив в його задоволенні відмовити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дій Луцького ОУПФ України Волинської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідок, виданих 24.04.2019 р. Департаментом соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації. Зобов`язано Луцьке ОУПФ України Волинської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції закону, який діяв на момент призначення пенсії), та з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, згідно довідок виданих 24.04.2019 р. Департаментом соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації, починаючи з 08.05.2019 року. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Луцького ОУПФ України Волинської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції від 18.09.2019 року не погодилось ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області (правонаступник Луцького ОУПФУ Волинської області) та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що пенсія ОСОБА_1 призначена 15.02.1995 р. відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ. У вересні 2007 року було проведено перерахунок пенсії на підставі довідки від 20.09.2007р. №13, виданої Волинським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів, де працювала позивач. Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 01.12.2015 р. №889, у зв`язку з чим втратили чинність положення Закону України №3723-ХІІ, в тому числі норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців. Натомість відповідно до ст.90 Закону України №889, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звертає увагу апелянт на те, що вказана норма неконституційною не визнавалась. Таким чином, у зв`язку з набранням чинності Законом України №889, яким в інший спосіб врегульовані правовідносини, пов`язані з пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за ст.37 Закону України №3723-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітку працюючих державних службовців. Крім цього, звертає увагу апелянт на те, що суд першої інстанції безпідставно задоволив позовну вимогу ОСОБА_1 про перерахунок пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, згідно довідок виданих 24.04.2019р. Департаментом соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації. Так, обидві довідки мають назву «Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця», довідка №1 від 24.04.2019 р. довільної форми, жодна з довідок не містить інформації про індексацію заробітної плати, а сума матеріальної допомоги вказана за аналогічної посадою станом на березень 2019 року, а не сума яку отримала позивач перед звільненням з роботи.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 18.09.2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У засідання суду апеляційної інстанції сторони (їх представники) не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

18.12.2019 р. судом апеляційної інстанції отримано заяву (клопотання) представника позивача Шавлукевич П.Ф. адвоката Борщ Н.М. про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що представник позивача зайнятий в іншому судовому засіданні, а саме у Волинському апеляційному суді.

Протокольною ухвалою суду від 18.12.2019 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із його необґрунтованістю та відсутністю будь-яких підтверджень (доказів) про об`єктивну неможливість прибуття позивача чи його представника в засідання суду апеляційної інстанції, та із врахуванням того, що позивач була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду цієї справи.

Також 18.12.2019 р. судом апеляційної інстанції отримано клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Борщ Н.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 18.12.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, із наведеннм відповідних обґрунтувань.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 15.02.1995 р. позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р.. Розмір пенсії, обчислений зі страхового стажу 42 роки, з врахуванням стажу державної служби 29 років 11 місяців 13 днів, загального відсотку від заробітку 90% та середньомісячного заробітку для обчислення пенсії державного службовця 4321,80 грн., і складає 3956,05 грн., з них 3889,62 грн. основний розмір пенсії від заробітку, 66,43 грн. підвищення дітям війни (а.с. 21).

11.04.2019 року позивач звернулася до Департаменту соціального захисту населення Волинської облдержадміністрації із зверненням про надання довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії державного службовця (а.с. 10-12).

24.04.2019 року Департамент соціального захисту населення Волинської облдержадміністрації надав відповідь №Ш-234/01/2-19, до якої були додані наступні документи, а саме: протокол засідання комісії з розгляду звернень громадян №1 від 23.04.2019р.; довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), станом на 24.04.2019 року; довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, станом на березень 2019 року; довідка №1 від 24.04.2019р. про заробітну плату по аналогічній посаді державного службовця, станом на лютий 2008 року (а.с. 13, 14, 15, 16, 17).

08.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Луцького ОУПФУ Волинської області із письмовою заявою про перерахунок пенсії державного службовця. До заяви були додані вищезгадані довідки Департаменту соціального захисту населення Волинської облдержадміністрації (а.с. 18-20).

Листом №241/Ш-01 від 22.05.2019 року Луцьке ОУПФУ Волинської області повідомило позивача, зокрема, про те, що відповідно до п.5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213, з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ. Відтак, починаючи з 01.06.2015 р. органи Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ не призначають і раніше призначені пенсії не пере раховують. Із введенням в дію з 01.05.2016р. Закону України «Про державну службу» №889-УІІІ від 10.12.2015р. втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, яка регу лює питання призначення пенсій державним службовцям у визначених випад ках. Також, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 внесено зміни, зокрема, до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - постанова), якими вилучено пункт 4 постанови щодо порядку обчислення заробітної плати при проведенні пере рахунку пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, а також передбачено що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. Враховуючи вищевикладене, в територіального управління Пенсійного фонду України відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії, призначеної за нормами Закону №3723-ХІІ (а.с. 21-22).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р. (в редакції Закону, який діяв на момент призначення пенсії), у зв`язку із підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців, та з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, згідно поданих позивачем довідок від 24.04.2019р. Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відносно питання щодо права позивача на перерахунок пенсії державного службовця у зв`язку із підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Частина перша статті 37-1 зазначеного Закону у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Проте, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон №76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01 січня 2015 року делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 01 січня по 01 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України №865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами пункту 4 постанови КМ України №865, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом №3723-ХІІ, визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України №865).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністрів України №1013 не містить.

Отже, з 1 грудня 2015 року по 1 травня 2016 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону №3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

У ході реформування системи державного управління 10 грудня 2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, Закон №889-VIII.

З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року, а положення Закону №3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII).

Натомість, у статті 90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно зі статтею 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Водночас, ні Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, ні стаття 90 Закону №889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України.

У рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 Конституційний Суд вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні від 03 червня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_2 проти України № 43331/12, Суд, розглянувши скаргу, зокрема, за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

У цьому рішенні Суд також вказав на відсутність підстав для висновку про те, що, передавши КМУ право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв на порушення якихось положень Конвенції, та зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою не вважав, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що з 01 грудня 2015 року, початку застосування постанови Кабінету Міністрів України №1013, якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом №889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону №3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Аналогічний правовий висновок неодноразово уже було відображено у судовій практиці Верховного Суду, зокрема, у постанові від 07.11.2017р. в справі №398/4332/16, у постанові від 31.07.2019 року в справі №712/8375/16-а, у постанові від 08.08.2019 року в справі №669/634/16-а.

Отже, оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача ОСОБА_1 до відповідача Луцького ОУПФУ Волинської області із заявою від 08.05.2019 року про перерахунок пенсії, не передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, тому у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Відносно питання щодо права позивача на перерахунок пенсії державного службовця з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, згідно поданих позивачем довідок від 24.04.2019 р. Департаменту соціального захисту населення Волинської ОДА, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ (в редакції чинній станом на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами 2, 6 статті 33 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються КМ України.

Аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними щодо спірних відносин. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

При цьому, з врахуванням приписів Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», суми індексації заробітної плати також включаються до заробітку, з якого визначається пенсія державного службовця.

Враховуючи вищенаведене, позивач ОСОБА_1 має право на отримання пенсії з включенням до заробітку, з якого визначався розмір пенсії, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, за умови, що позивач отримувала ці складові заробітної плати в період служби і що із них було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У разі якщо розмір пенсії позивача було обчислено без врахування вказаних вище складових (сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати), то позивач має право на перерахунок пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум, в разі подання заяви до відповідного органу ПФУ про такий перерахунок.

Однак, вказані вище обставини, як-то, отримання заробітної плати державного службовця із включенням до такого заробітку сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, а також сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із цих складових сум заробітної плати, повинні бути підтверджені належними і допустимими доказами.

З цього приводу колегія суддів враховує, що матеріалами адміністративної справи підтверджується, що 08.05.2019 року позивач ОСОБА_1 зверталась до Луцького ОУПФУ Волинської області із письмовою заявою про перерахунок пенсії державного службовця.

До цієї заяви були додані довідки Департаменту соціального захисту населення Волинської облдержадміністрації від 24.04.2019 року, зокрема: - довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), станом на 24.04.2019 року; - довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, станом на березень 2019 року; - довідка №1 про заробітну плату по аналогічній посаді державного службовця, станом на лютий 2008 року.

Однак, у вказаній заяві від 08.05.2019 року позивач не покликалась на те, що перерахунок її пенсії державного службовця слід здійснити у зв`язку із тим, що при визначенні розміру пенсії не було враховано таких складових заробітної плати як матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати.

Крім цього, у доданих довідках від 24.04.2019 року Департаменту соціального захисту населення Волинської ОДА не міститься інформації про складові заробітної плати позивача ОСОБА_1 в період її державної служби до грудня 1996 року, в тому числі станом на час призначення пенсії у лютому 1995 року, які можна було б використати на підтвердження фактів про те, що в структуру заробітної плати позивача входили матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки у заяві від 08.05.2019 року позивач не просила провести перерахунок пенсії у зв`язку із необхідністю врахування матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, а також не надала Управлінню ПФ підтверджень (доказів) про отримання цих складових заробітної плати в період проходження державної служби, тому у відповідача не було правових підстав для здійснення відповідного перерахунку пенсії.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при винесенні рішення від 18.09.2019 року неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не дотримано норм матеріального права, і як наслідок сформовано безпідставний висновок про необхідність задоволення позовних вимог.

Тому, згідно приписів статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції слід скасувати і прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задоволити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року в адміністративній справі №140/2481/19 за позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 24.12.2019 року