Справа № 811/1665/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 811/1665/18

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року (суддя 1 інстанції Брегей Р.І.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 29 грудня 2017 року № 1367 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог вказано на протиправність притягнення його до дисциплінарної відповідальності, з огляду на не призначення службового розслідування, яке повинно бути проведено перед притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Письмові пояснення перед притягненням його до дисциплінарної відповідальності не відбиралися всупереч вимогам законодавства. Вказує про відсутність підстав притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки ним не було допущено порушення. Він не отримав особисті документи з бойової готовності які зберігалися у режимно-секретній групі, оскільки йому не було видано печатку і папку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ґрунтуються на тому, що відповідачем недотримана процедура притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, оскільки не призначалося службове розслідування для встановлення факту скоєння ним дисциплінарного проступку, що позбавило позивача права подати письмові пояснення, які повинні бути враховані під час прийняття рішення щодо накладення стягнення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідно до чинного законодавства прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може (але не повинно) передувати службове розслідування. Зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції щодо необхідності проведення службового розслідування в даному випадку, оскільки були відсутні передумови розголошення державної таємниці.

Стверджує про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки позивач, як начальник продовольчої служби тилу, повинен був мати особисті документи з управління військами (з бойової готовності). Неотримання цих документів позивачем під час проведення «Навчальної бойової тривоги» пов`язано з їх відсутністю. Дані документи повинні зберігатися у відповідній папці та опечатуватися печаткою. Військова частина повинні забезпечити відповідних військовослужбовців папками та печатками для зберігання даних документів. Проте позивач ухилявся від отримання зазначених матеріальних засобів. Позивач під час оголошення «Навчальної бойової тривоги» без особистих документів з бойової готовності, що є порушенням, за яке його правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Відповідач зауважує, що позивачу пропонувалося надати пояснення щодо неотримання ним особистих документів з бойової готовності, проте, фактично, позивач відмовився від надання пояснень. Зазначає про відсутність законодавчого закріплення обов`язковості отримання саме письмового пояснення у даному випадку.

В додаткових письмових пояснення, наданих представником відповідача під час апеляційного розгляду справи, відповідач також вказує про безпідставність визнання судом першої інстанції поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлення цього строку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що відповідачем порушено процедуру притягнення військовослужбовця Національної гвардії України до дисциплінарної відповідальності, встановлену приписами Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України № 1133. Командиром військової частини, до накладення дисциплінарного стягнення на позивача, не проведено службового розслідування, не надано можливості надати пояснення військовослужбовцю з приводу вчинення проступку.

Заслухавши пояснення представника відповідача та позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді начальника продовольчої служби тилу з 21 лютого 2017 року.

Розпорядженням командира військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України від 27 грудня 2017 року №14 управління військової частини приведено в ступінь повної бойової готовності за сигналом «Навчальна бойова тривога».

Позивачем дотримано вимог наказу щодо часових показників, що підтверджено відповідачем.

За результатами перевірки встановлено, що під час огляду документів посадових осіб з бойової готовності виявлено ряд недоліків, в тому числі: начальник продовольчої служби підполковник ОСОБА_1 не отримав вказані документи.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 29 грудня 2017 року № 1367 «Про покарання винних», за неналежне виконання службових обов`язків щодо недотримання особистих документів з бойової готовності під час проведення раптової перевірки бойової готовності управління військової частини НОМЕР_1 , начальнику продовольчої служби підполковнику ОСОБА_1 оголошено «сувору догану».
Отже, як встановлено під час судового розгляду, позивачем дотримано показників прибуття до військової частини. Однак, за твердженням позивача, він що не зміг отримати особисті документи з бойової готовності, які заведені ним і зберігались в режимно-секретній групі, у зв`язку з відсутністю у нього печатки і папки.

ОСОБА_1 повідомив, що в усній формі неодноразово звертався до командира військової частини з проханням про видачу печатки і папки.

Відповідач стверджує, що позивач ухилявся від отримання печатки, оскільки не звертався з рапортом про видачу йому вказаної печатки в установленому порядку.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21 травня 2019 року № 69/20-1992, станом на 01.11.2017 по 01.01.2018 в режимно-секретній групі військової частини зберігалось 12 печаток, одну з яких, міг одержати позивач (а.с.156).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у період з 18 червня 2012 року по 24 січня 2019 року позивачу було надано допуск до державної таємниці.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), дія якого поширюється зокрема на Національну гвардію України.

Так, за приписами статей 1, 2, 4, 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 68 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Положеннями статей 83, 84, 85, 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Отже, прийняттю рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України», затвердженої 24.10.2014 наказом МВС України №1133, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2014 № 1414/26191 (надалі - Інструкція), службове розслідування проводиться в разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на Національну гвардію України службово-бойових завдань або створило загрозу здоров`ю чи життю особового складу та/або призвело до порушення прав та законних інтересів громадян, до людських жертв чи інших тяжких наслідків, порушень громадського порядку, заподіяння шкоди державі, підприємству, установі, організації незалежно від форми власності чи об`єднанню громадян; недотримання положень законодавства, що призвело до створення передумов або розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом, утрати її матеріальних носіїв та інших правопорушень у сфері охорони державної таємниці.

Пунктом 2 розділу 2 зазначеної Інструкції визначено, що службове розслідування може також проводитися з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини службових осіб.

Як встановлено судом на наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 29 грудня 2017 року № 1367 начальника продовольчої служби підполковника ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та оголошено «сувору догану» за неналежне виконання службових обов`язків щодо недотримання особистих документів з бойової готовності у режимно-секретній групі під час проведення раптової перевірки бойової готовності.

При цьому, перед накладенням дисциплінарного стягнення службове розслідування не було проведено. Від позивача не було отримано письмових пояснень по факту скоєння проступку.

Як встановлено судом, позивач мав допуск до державної таємниці, мав зберігати особисті документи з бойової готовності у режимно-секретній групі, однак не отримав печатку і папку, щоб мати можливість ними користуватись за межами приміщення режимно-секретної групи. При цьому,позивач зобов`язаний під час перевірки бойової готовності надати вказані документи, що охороняються таємницею, за межами приміщення режимно-секретної групи.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку повинно було бути проведено службове розслідування, під час якого підлягало з`ясуванню питання про причини незабезпечення позивача печаткою та папкою, а також перевірки у режимно-секретній групі наявності особистих документів з бойової готовності ОСОБА_1 , за наслідками якого і підлягало вирішенню питання про наявність чи відсутність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Таким чином, зважаючи, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 29 грудня 2017 року № 1367 «Про покарання винних» прийнято з порушенням процедури, оскільки відповідачем не призначено та не проведено службового розслідування, не забезпечено право позивача надати письмові пояснення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність оскаржуваного наказу та наявності підстав для його скасування.

Щодо доводів апелянта про безпідставність визнання судом першої інстанції поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлення цього строку, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 303 КАС України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Колегія суддів звертає увагу, що вказані доповнення було надано представником позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції та письмових поясненнях від 12.12.2019, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Крім того, ухвалою суду першої інстанції від 20 червня 2018 року строк звернення до суду був поновлений як такий, що був пропущений з поважних причин.

Правом включити заперечення на вказану ухвалу суду до апеляційної скарги на рішення суду від 23 травня 2019 року відповідач не скористався.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до змісту зазначених правових приписів загальний строк для звернення до суду з позовом у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною1 статті 17 КАС України передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом

В свою чергу, приписами частини 4 статті 122 КАС України встановлено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, положеннями частини 4 статті 122 КАС України передбачено можливість врегулювання спірних правовідносин із застосуванням процедури досудового врегулювання, у позасудовому порядку, для яких встановлено спеціальний строк.

Статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 551-XIVпередбачено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є спеціальним строком, який обмежується місячним терміном. В разі, якщо законодавство передбачає досудове врегулювання спору то строк звернення до суду відраховується від моменту вручення рішення за результатами розгляду скарги.

Предметом адміністративного позову є правомірність прийняття відповідачем наказу від 29.12.2017 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Позивач на підставі статті 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та в розумінні частини 1 статті 17 КАС України, скористався правом досудового врегулювання спору і у місячний строк 11 січня 2018 року звернувся до вищестоящого командування. Відповідь отримана позивачем 28 березня 2018 року.

Отже, з огляду на реалізацію позивачем права на оскарження спірного наказу в адміністративному порядку, що передбачено статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, то відповідно строк на подання адміністративного позову має становити три місяці та підлягає обрахуванню з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Посилання відповідача на висновки Верховного Суду викладені в ухвалі від 19 вересня 2018 року у справі № 825/1998/18, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в зазначеній справі не досліджувалось питання досудового врегулювання спору та висновки Верховного Суду з цього питання вказана ухвала не містить.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 19.12.2019 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24.12.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров