Справа № 826/13830/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

23 грудня 2019 року №826/13830/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ), в якому просить:

- визнати дії Головного управління пенсійного фонду в м. Києві (лист від 19.04.2018) протиправними;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з збільшенням розміру посадового окладу згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також з врахуванням встановленого при призначенні основного розміру пенсії, який складає 94% відповідних сум грошового забезпечення (зокрема: посадового окладу в сумі 13500,00 грн.; окладу за військове звання - 1480,08 грн.; надбавки за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу та окладу за військове звання) з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення:

- надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України № 173 від 23.02.2002;

- надбавки за безперервну військову службу в Збройних силах України в розмірі 90% від грошового забезпечення і додаткових видів грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України № 389 від 05.05.2003;

- премії в розмірі 33,3 % від загальної суми грошового забезпечення, додаткових видів грошового забезпечення і 90 % надбавки за безперервну військову службу відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №829 від 22.05.2000 року; надбавки за особливо важливі завдання в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років

та в подальшому (довічно) здійснювати виплати з урахуванням проведеного перерахунку та без обмеження максимальним розміром пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести виплату неодержаних видів грошового забезпечення з 19.04.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2015 року у справі №761/15866/15-а, визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 з 18.12.2014 року - протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 18.12.2014 року по 12.10.2015 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України №173 від 23.02.2002 року; надбавки за безперервну військову службу в Збройних силах України в розмірі 90% від грошового забезпечення і додаткових видів грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України №389 від 05.05.2003 року; премії в розмірі 33,3 % від загальної суми грошового забезпечення, додаткових видів грошового забезпечення і 90 % надбавки за безперервну військову службу відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №829 від 22.05.2000 року; надбавки за особливо важливі завдання в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та в подальшому здійснювати виплати з урахуванням проведеного перерахунку.

Позивач звертався до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням висновків суду . За результатами розгляду цієї заяви позивачу відмовлено. Позивач вважає таку відмову незаконною. Також, позивач наголошував, що він є пенсіонером, якому пенсія призначена за вислугу років відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а отже законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом.

Щодо поданого представником позивача клопотання про вихід зі спрощеного провадження, , суд звертає увагу, що виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, предмету та підстав позову, складу учасників справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, з огляду на що приходить до висновку про залишення клопотання відповідача без задоволення та можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог,з підстав викладених в відзиві.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2015 року у справі №761/15866/15-а, визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 з 18.12.2014 року - протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 18.12.2014 року по 12.10.2015 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України №173 від 23.02.2002 року; надбавки за безперервну військову службу в Збройних силах України в розмірі 90% від грошового забезпечення і додаткових видів грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України №389 від 05.05.2003 року; премії в розмірі 33,3 % від загальної суми грошового забезпечення, додаткових видів грошового забезпечення і 90 % надбавки за безперервну військову службу відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №829 від 22.05.2000 року; надбавки за особливо важливі завдання в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та в подальшому здійснювати виплати з урахуванням проведеного перерахунку.

На підставі вищевказаної постанови суду, позивач звернувся до відповідача із заявою про виконання рішення суду.

Листом від 19.04.208 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2015 року у справі №761/15866/15-а управлінням у січні 2016 року проведено перерахунок пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням. Зазначило, що з 01.02.2016 року згідно рішення суду встановлено новий розмір пенсії в сумі 19508,10 грн. Одночасно повідомило, що рішення судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, виконується сторонами в межах покладених судом зобов`язань. А саме, виплати призначені на виконання судового рішення , продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Вважаючи дії Головного управління пенсійного фонду в м. Києві (лист від 19.04.2018), які проявились у відмові виконання судового рішення протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 22 Конституції України закріплено, що права та свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесені змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: «перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою» (параграф 30).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 1 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. При цьому, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону визначено провадити за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. Перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Слід додати, що відповідно до ч.4 ст.63 зазначеного Закону, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 06.07.2016 року по справі №2-а/638/70/15.

Одночасно суд ураховує, що частину четверту статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-XII, у редакції наведеного вище змісту, викладено Законом України від 06.12.2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2017 року.

Пунктом 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року, встановлено, що до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Судом встановлено, що грошове забезпечення для обчислення пенсії позивачу складалося з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, 100% грошового забезпечення відповідно до указу Президента України від 23.02.2002 №173.

Згідно ч.18 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Частиною 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.08 року затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 №393.

Пунктом 1 Порядку №45 визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до ч. 2 цього Порядку, Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 "Питання оплати праці працівників державних органів" внесено зміни, якими встановлено посадові оклади на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2017 році.

Таким чином, (починаючи з 01.01.2018 року) згідно вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України №292 від 06.04.2016 року (в редакції від 25.01.2018 року) посадовий оклад завідувача самостійного відділу Адміністрації Президента України, до яких прирівняно посадові оклади колишніх військовслужбовців Генеральної військової інспекції при Президентові України становить 10 800 грн., а з урахуванням примітки №2 збільшується на 25%, тобто 13500 грн.

Таким чином, право на перерахунок пенсії у ОСОБА_1 виникло у зв`язку зі зміною Кабінетом Міністрів України розмірів посадових окладів для державних службовців, зокрема, посадового окладу завідувача самостійного відділу Адмінітсрації Президента України, до якого прирівняна посада позивача.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постанова Кабінету Міністрів України №704 набрала чинності з 01 березня 2018 року.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 р. відповідно до Постанови КМУ №704.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Оскільки, ОСОБА_1 є полковником, відповідно коефіцієнт становить 0,84. Тому у відповідності до вище зазначеної постанови для розрахунку окладу за військовим званням необхідно коефіцієнт умножити на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а тому у 2018 році оклад за військовим званням становить 1480,08 грн. (0,84х1762).

А тому, всі інші додаткові види грошового забезпечення обраховуються. Виходячи з розмірів основних видів грошового забезпечення, в результаті чого також зростають.

Суд зауважує, що у відповідності до листа Київського міського військового комісаріату від 01.03.2018 року списки осіб на ім`я позивача від ГУ ПФУ не надходило.

Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII зі змінами, а саме:

- частина 7 статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів. Установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві вчинити дії щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги здійснювати виплати з урахуванням проведеного перерахунку та без обмеження максимальним розміром пенсії довічно, то суд вважає її передчасною.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частини четверта статті 55 Конституції України).

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Тобто, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління пенсійного фонду в м. Києві (лист від 19.04.2018) протиправними.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з збільшенням розміру посадового окладу згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також з врахуванням встановленого при призначенні основного розміру пенсії, який складає 94% відповідних сум грошового забезпечення (зокрема: посадового окладу в сумі 13500,00 грн.; окладу за військове звання - 1480,08 грн.; надбавки за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу та окладу за військове звання) з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України № 173 від 23.02.2002; надбавки за безперервну військову службу в Збройних силах України в розмірі 90% від грошового забезпечення і додаткових видів грошового забезпечення відповідно до Указу Президента України № 389 від 05.05.2003; премії в розмірі 33,3 % від загальної суми грошового забезпечення, додаткових видів грошового забезпечення і 90 % надбавки за безперервну військову службу відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №829 від 22.05.2000 року; надбавки за особливо важливі завдання в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести виплату неодержаних видів грошового забезпечення з 19.04.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.
Суддя Н.Г. Вєкуа