Справа № 295/12348/19
Суддя: Феха Т.С.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

номер провадження 2-а/558/11/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі Ковальській Л.С., з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Радчука Євгена Валентиновича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Радчука Євгена Валентиновича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що 4 серпня 2019 року о 10 годині 52 хвилини на автодорозі М06 158км, що у Житомирській області, інспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Радчуком Є.В. було винесено відносно нього, ОСОБА_1 , постанову серії ЕАВ № 1392711 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

У постанові серії ЕАВ № 1392711 зазначено про те, що він, ОСОБА_1 , 4 серпня 2019 року о 10 годині 44 хвилини, керуючи автомобілем марки «Mitsubisi Canter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозив вантаж зернозбиральний комбайн марки «John Deere 925» 1979 року випуску, який виступав за габарити транспортного засобу на 1 м та не був позначений знаком 30.3 «з» відповідно до п. 22.4 Правил дорожнього руху, чим порушив п. 22 Правил дорожнього руху порушення правил перевезення вантажів.

З постановою серії ЕАВ №1392711 не погоджується, оскільки дійсно 4 серпня 2019 року автомобілем перевозив зернозбиральний комбайн. Перед початком руху, після завантаження зернозбирального комбайна, він закріпив його та рулеткою виміряв виступи вантажу за габарити транспортного засобу. Оскільки жатка комбайна виступала більше ніж на 0,4 метра, то вона була позначена відповідно до вимог підпункту «з» п. 30.3. Правил дорожнього руху. Позаду вантаж також виступав за габарити транспортного засобу, однак менше ніж на 1 метр, а тому не було необхідності у його позначенні відповідно до п.п. «з» п. 30.3 Правил дорожнього руху.

Коли на автодорозі М06 158 км він був зупинений інспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Радчуком Є.В., то останній повідомив, що причиною його зупинки є те, що вантаж виступає за габарити транспортного засобу ззаду більше ніж на 1 метр. Він в присутності поліцейського взяв рулетку та виміряв виступ вантажу та такий виступ складав 94 см.

Після цього, поліцейський оглянув надані ним документи на вантаж і повідомив, що номер комбайна не відповідає номеру, що зазначений у документах. Поліцейським була викликана слідчо-оперативна група.

Коли приїхала слідчо-оперативна група, то поліцейськими протягом 1,5-2 годин проводився огляд зернозбирального комбайна, складалися протоколи. В той час, коли він перебував у службовому автомобілі поліцейських, то до них підійшов інспектор 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Радчук Є.В. та пред`явив постанову про накладення відносно нього адміністративного стягнення. Він відразу заперечив проти складеної постанови, зазначав, що такі дії поліцейського є незаконними. Однак, на його заперечення ніхто не реагував.

Зернозбиральний комбайн, який він перевозив був доставлений на штрафмайданчик. На цей час такий комбайн знаходиться у користуванні особи, якій він мав його доставити.

З постановою інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Радчука Є.В. він не погоджується, вважає її незаконною, оскільки під час винесення такої постанови йому поліцейський не повідомив про те, що буде виноситися постанова; йому не були роз`яснені права та обов`язки, в т.ч. право користуватися юридичною допомогою адвоката; поліцейським не були взяті до уваги його пояснення, не з`ясовані всі обставини справи; поліцейським не було йому роз`яснено порядок оскарження постанови.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він міг би нести відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП лише в тому випадку, коли вантаж виступав би від габаритів автомобіля більше ніж на один метр.

Вважає, що порушень Правил дорожнього руху не допускав, а тому його зупинка поліцейським Радчуком Є.М. була безпідставною, а постанова винесена незаконно.

З вказаних підстав позивач ОСОБА_1 просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАВ № 1392711 від 4 серпня 2019 року, винесену інспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Радчуком Є.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, відзиву на позов ОСОБА_1 до суду не надав.

Інспектор 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Радчук Є.В., подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому просив у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог позивача, у відзиві на позовну заяву відповідач інспектор 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Радчук Є.В. посилався на те, що постанова відносно позивача ОСОБА_1 була ним винесена 4 серпня 2019 року у зв`язку з тим, що позивач керував транспортним засобом та перевозив вантаж (комбайн зернозбиральний), при цьому вантаж виступав за габарити транспортного засобу ззаду більш як на 1 метр та не був позначений знаком 30.3 «з» відповідно до п.п. 22.4 Правил дорожнього руху, чим порушив п. 22 Правил дорожнього руху. Відповідач вважає, що постанова ним винесена відносно позивача з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки жодна норма закону не зобов`язує поліцейського фіксувати адміністративні правопорушення. Виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейським було зупинено позивача. Позивач ОСОБА_1 не був обмежений у його правах, оскільки він був присутній при складенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, під час спілкування з поліцейським висловлював свої доводи, які були взяті до уваги поліцейським при винесенні постанови та винесено постанову після повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Ч. 2 ст. 33 КУпАП встановлено, що при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідачем не було допущено порушень вимог чинного законодавства, що ставили б під сумнів законність постанови поліцейського.

Поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст. 19 Конституції України.

Так, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження, у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (а.с. 32-36).

Повно і всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі за внутрішнім переконанням, заслухавши позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 серпня 2019 року інспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Радчуком Є.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1392711 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої зазначається про те, що ОСОБА_1 4 серпня 2019 року о 10 годині 44 хвилини, керуючи автомобілем марки «Mitsubisi Canter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозив вантаж зернозбиральний комбайн, який виступав за габарити транспортного засобу на 1 м та не був позначений знаком 30.3 «з» відповідно до п. 22.4 Правил дорожнього руху, чим порушив п. 22 Правил дорожнього руху порушення правил перевезення вантажів (а.с. 4).

Ч. 1 ст. 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фото, пояснення свідків тощо. Сам по собі опис адміністративного правопорушення у постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

В іншому випадку, є підстави вважати, що застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 22.4 Правил дорожнього руху вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно п.п. «з» п. 30.3 Правил дорожнього руху на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки (додаток 4): "негабаритний вантаж" - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку - оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Судом надсилався запит відповідачеві Управлінню патрульної поліції в Житомирській області з проханням надати копії відеозаписів з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер екіпажу патрульної поліції на яких зафіксоване порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 та розгляд справи відносно нього з винесенням 4 серпня 2019 року постанови серії ЕАВ № 1392711 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Однак, на запит суду вказані відеозаписи надано не було.

Відповідачами до суду не надано матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову.

Положення ч. 3 ст. 62 Конституції України визначають, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення; відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено у передбаченому законом порядку правомірності винесення оскаржуваної постанови та наявності в діях ОСОБА_1 порушення, за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст.122 КУпАП.

В порушення вимог ст. 245, ст. 280 КУпАП, постанова серії ЕАВ № 1392711 від 4 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, прийнята за відсутності належних доказів про вчинення адміністративного правопорушення (відсутня фото, відеозйомка виявленого порушення, чи будь-які інші матеріали, що підтверджували б порушення Правил дорожнього руху).

Відповідачами не доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, із змісту дослідженої в судовому засіданні ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 7 серпня 2019 року встановлено, що в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000667 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, було накладено арешт на зернозбиральний комбайн марки «John Deere 925», що вилучений в ході проведення огляду місця події 4 серпня 2019 року та тимчасово позбавлено власника ОСОБА_2 , користувача ОСОБА_1 та третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно (а.с. 55).

Отже, відповідачі мали можливість надати до суду докази чи заявити клопотання про витребування доказів (за їх наявності), що підтверджували б вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1392711 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки до суду не було надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б вчинення позивачем такого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача - скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилався на Загальні положення Правил дорожнього руху, положення ст.ст. 251, 280, 288 КУпАП, які обґрунтовано підлягають застосуванню при вирішенні спору між сторонами.

Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії ЕАВ № 1392711 від 4 серпня 2019 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1 ), за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2019 року.