Справа № 725/5567/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/5567/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Федіна А.В.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

24 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Охрімчук І.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці ДФС на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 20 листопада 2019 року (повний текст рішення складено 21.11.2019р. у м.Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДФС України, Чернівецької митниці ДФС про скасування постанов у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 05.07.2019 року Відповідачем відносно нього винесено постанову у справі про ПМП №0817/40800/19 якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 518785,23 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ст.485 МК України. В обґрунтування позову зазначав, що він є нерезидентом, оскільки центр його життєвих, економічних та соціальних зв`язків знаходиться за межами Україна на території якої він знаходився менш ніж 183 дні протягом останнього податкового року, а тому подаючи до митного контролю паспорт громадянина Румунії у нього був відсутній умисел на вчинення порушення митних правил. З зазначених підстав, також вважав протиправною і постанову ДФС України від 09.09.2019 року якою залишено без змін постанову Чернівецької митниці ДФС від 05.07.2019 року.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 20 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову Чернівецької митниці ДФС від 05.07.2019 року у справі про порушення митних правил № 0817/40800/19 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст.485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 518785,23 грн.

Справу про порушення митних правил №0817/40800/19 за ст.485 МК України відносно ОСОБА_1 - направлено на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Чернівецька митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що незважаючи на набуття позивачем громадянства Румунії у правових відносинах з Україною вона вважається громадянином України і є резидентом, оскільки у нього наявний паспорт громадянина України де вказане його зареєстроване місце проживання на території України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

20.12.2019 року до суду від Чернівецької митниці ДФС надійшло клопотання про заміну сторони процесу Чернівецької митниці ДФС на Буковинську митницю Держмитслужби, в порядку процесуального правонаступництва у зв"язку з державною реєстрацією юридичної особи Буковинської митниці.

Враховуючи, що Чернивецька митниця ДФС на час розгляду справи знаходиться в стадії реорганізації, тому, зазначене клопотання як передчасне задоволенню не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Чернівецької митниці ДФС №0817/40800/19 від 05.07.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 518785,23 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 02.05.2019 року на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю заїхав автомобіль марки NISSAN PATROL", реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Польща) під керуванням ОСОБА_2 , який слідував з України до Румунії. До митного контролю вказаний громадянин надав закордонний паспорт громадянина Румунії НОМЕР_2 , виданий 13.06.2016 року уповноваженим органом м.Галац (Румунія) на ім`я " ОСОБА_3 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 , технічний паспорт на вищевказаний транспортний засіб, а також посвідчення водія НОМЕР_3 , видане Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області.

Під час проведення митних процедур позивач заявив, що має намір ввозити транспортний засіб марки "NISSAN PATROL", реєстраційний номер НОМЕР_1 на територію України в режимі "тимчасове ввезення" терміном до 1 року, оскільки він є "нерезидент" (громадянин Румунії). Пред`являти транспортний засіб та ручну поклажу до митного контрою позивач та громадянка "Marushchak Zoriana" відмовилися. Під час проведення митних процедур "Marushchak Zoriana", мотивуючи поганим самопочуттям прослідувала в громадську вбиральню на території пункту пропуску. В подальшому у приміщенні вбиральні було виявлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 05.02.2008 року Борщівським РВ Управління МВС України в Тернопільській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому містяться відомості про його місце народження та адресу проживання.

Співставленням даних поданого до митного контролю паспорта громадянина Румунії НОМЕР_2 , виданого 13.06.2016 року уповноваженим органом м.Галац (Румунія) на ім`я " ОСОБА_3 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 та паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 05.02.2008 року Борщівським РВ Управління МВС України в Тернопільській області на ім`я гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчать про те, що вказані паспортні документи належать одній і тій же особі. ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень по даному факту.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у зв"язку з допущеними відповідачем як процедурними порушеннями під час провадження у справі так і неповним з"ясуванням обставин, які потребували надання правової оцінки, як доказам наданим стороною, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з її направленням на новий розгляд Чернівецькій митниці ДФС.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким частково задоволено позов, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Судом встановлено, що постановою Чернівецької митниці ДФС №0817/40800/19 від 05.07.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 518785,23 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Так, в ході адміністративного провадження у справі працівниками митниці встановлено, що з метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України за автомобіль, який ввозився на територію України в режимі "тимчасове ввезення" терміном до 1 року - ОСОБА_1 надав паспортний документ зі статусом «нерезидент», який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування.

Згідно ч.2 ст.380 МК України, громадянам-нерезидентам пропуск транспортних засобів особистого користування через митний кордон України здійснюється без застосування заходів гарантування.

Відповідно до змісту ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Отже, протокол про порушення митних правил є одним із основних доказів у справі про притягнення до відповідальності за порушення митних правил та він має відповідати вимогам ст.494 МК України, а обставини відображені у ньому мають бути конкретними і зрозумілими.

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення (рішення ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»).

За змістом ч.3-9 ст.494 МК України, протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками. Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення. У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз`яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил. Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою (місце проживання або фактичного перебування). Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Як вбачається з протоколу про ПМП складеного відносно позивача за ст.485 МК України, ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі та вказав, що причиною відмови є недостовірні відомості зазначені в протоколі, а також неправомірна поведінка працівників митниці.

При цьому, у графі протоколу про роз`яснення йому прав передбачених ст.ст.494,498 МК України, будь-яка відмітка про відмову від підпису або про виконання вимог МК України щодо роз`яснення особі, яка притягається до відповідальності його прав - відсутня, при тому, що позивач вказував на неправомірні дії працівників митниці, а представник позивача в судовому засіданні зазначав, що позивачу не було роз`ясненого його прав.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що під час провадження у справі про ПМП ОСОБА_1 були роз`яснені його права передбачені ст.498 МК України та зміст ст.63 Конституції України, а записи про відмову ОСОБА_1 від підпису протоколу про ПМП та отримання другого примірника протоколу, не свідчить про таке роз"яснення.

В ходів розгляду справи, представником Чернівецької митниці ДФС належними та допустимими доказами не спростовано твердження представника позивача про не роз`яснення ОСОБА_1 його прав, а будь-які сумніви відповідно до ст.62 Конституції України щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту роз`яснення позивачу його прав під час провадження у справі про ПМП, є процесуальним порушенням, яке має суттєве значення в рамках вирішення даного спору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ст.494 МК України Чернівецькою митницею ДФС на адресу м.Івано-Франківськ, вул.Галицька, 112В/55 направлено другий примірник протоколу про ПМП, натомість відомості про вручення такого протоколу позивачу - відсутні (а.с.82).

28.05.2019 року, тобто ще до винесення оскарженої постанови, представником позивача на адресу Чернівецької митниці ДФС направлено заперечення проти обставин викладених у протоколі про ПМП з посиланням на те, що позивач разом родиною проживає закордоном, де працює, сплачує податки, а тому має тісні життєві зв`язки саме у Великій Британії, у зв`язку з чим не може вважатись податковим резидентом та сплачувати митні платежі як резидент. На підтвердження вказаних обставин надав копії відповідних документів та клопотав про їх приєднання (а.с.94-95).

Клопотання було задоволено. Надані документи приєднано до матеріалів справи про ПМП про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Разом з тим митний орган надані представником позивача докази поставив під "розумний сумнів" у зв`язку з тим, що останні не в повному об"ємі були перекладені на українську мову, та прийшов до висновку, що на їх підставі не можливо встановити статус позивача як резидента чи не резидента.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з тим, що відповідачем в оскаржуваному рішенні належним чином не спростовано документальне обгрунтування тверджень позивача щодо наявності більш тісних життєвих його зв`язків за кордоном та як наслідок, митним органом однобічно оцінено надані позивачем докази без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи.

Підпунктом «в» пункту 50 частини першої статті 4 МК України передбачено, що резиденти - фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Згідно з підпунктом «в» пункту 33 частини першої статті 4 МК України нерезиденти - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Відповідно до пункту 45 частини першої статті 4 МК України постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом). Підтвердження вказаного являється відмітка в паспорті громадянина України для закордонних поїздок про перебування останнього на постійному консульському обліку, проставленою відповідним консульством України за кордоном.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах 1 та 16 статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання.

Згідно пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Також, статус резидента в Україні визначається відповідно до положень підпункту 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України зокрема, вказано, що фізична особа - резидент - це фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

Підпункт 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що у разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Натомість, під час розгляду справи про ПМП митним органом вказані обставини не були встановленні, наданні представником позивача документи не оцінені з точки зору належності та допустимості їх як доказів, що ставить під сумнів висновки про перебування позивача в статусі резидента.

Колегія суддів вважає, що наведені вище неточності не можуть бути усуненні в ході судового розгляду справи, а тому суд дійшов правомірного висновку про наявність підстав для повернення справи на додаткову перевірку з метою її повторного розгляду уповноваженим на це органом - Чернівецькою митницею ДФС.

У відповідності до положень п.2 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, відповідачеві слід встановити або спростувати факт постійного проживання позивача за кордоном, наявність у нього тісних особистих чи економічних зв`язків на території України або іноземної держави, а також перебування його в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду податкового року.

Крім того, в частині правомірності визначення розміру митних платежів у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як передбачено ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ст.57 глави 9 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Згідно матеріалів справи, митним органом належним чином не встановлено митну вартість автомобіля позивача марки "NISSAN PATROL", реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Польща), кузов НОМЕР_5 , 1999 року випуску, тип двигуна - дизель об"ємом 2826 см.куб., який ним ввозився, тому, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення, уповноважений орган керувався службовою запискою начальника управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання №991/24-70-19-02-09 від 10.05.2019 року, до компетенції підрозділу якого входить визначення митної вартості транспортних засобів та нарахування необхідних до сплати митних платежів, відповідно до якої орієнтовна сума митних платежів складає - 172 928,41 грн..

Зокрема, зі змісту вказаної службової записки слідує, що відомості, щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

В службовій записці запропоновано для більш точної інформації, щодо визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів автотоварознавців щодо отримання інформації про комплектацію, ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, які впливають на визначення митної вартості товарів та на повноту нарахування митних пошкоджень.

Колегія суддів вказує, що службова записка митного органу №991/24-70-19-02-09 від 10.05.2019 року не є належним доказом по визначенню суми митних платежів у даній справі, оскільки не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу, а матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митних органів до експертів автотоварознавців.

Наведена обставина, є самостійною підставою на підтвердження правомірності прийнятого судом першої інстанції оскарженого рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що встановлені фактичні обставини справи у своїй сукупності дають підстави для висновку про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної в межах даної справи постанови, оскільки митним органом не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 20 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 грудня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Охрімчук І.Г.