Справа № 813/2230/13-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11712/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Дорош А.Б.

представників позивача Астапович О.В., Кондратюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року (ухвалене головуючим - суддею Карп`як О.О. о 16 год. 50 хв. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2019 року) у справі № 813/2230/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркор Україна» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Галицькому районі м. Львова Львівської області ДПС від 07.02.2013 № та від 07.02.2013 № .

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що податкові повідомлення-рішення від 07.02.2013 № та № підлягають скасуванню, оскільки для проведення ремонтних робіт будівлі по вул. Озерній, 1 у с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області, здійснених підрядними організаціями, не потрібно було одержувати дозволи для початку таких робіт, відповідно безпідставним є висновок, викладений в акті від 11.03.2013 № 9/22-10/34768216 по результатах планової виїзної перевірки ТОВ «Меркор Україна», про те, що правочини, укладені ТОВ «Меркор України» з підрядними організаціями щодо здійснення ремонтно-відновлювальних робіт на згаданому вище об`єкті є нікчемними. Також зазначає, що основна діяльність ТОВ «Меркор Україна» - реалізація протипожежних дверей, а встановлення цих дверей - це додаткова послуга при продажі цих дверей. При цьому, підприємство не здійснює монтажу дверей без їх продажу. Закуплені комплектуючі до дверей (а це в основному гарнітура до замків, яка досить дорога) встановлюються на двері монтажною групою при монтажі дверей на об`єкті. Оскільки, ці комплектуючі входять у вартість реалізованих дверей (рах.702), але списуються як матеріали при монтажі (рах.703, 903), то вони і збільшують собівартість наданих послуг (рах.903), а тому спотворюють собівартість наданих послуг на рахунках бухгалтерського обліку. Підприємство має високу націнку, при якій після списання загальногосподарських витрат, платить суттєву суму податку на прибуток. Тому висновок контролюючого органу про завищення витрат при монтажі дверей на суму 823893,0грн. вважає неправомірним. Також, вважає неправомірним висновок, викладений в акті перевірки, щодо незаконності врахування у складі витрат 2011 року від`ємного значення об`єкта оподаткування, отриманого у 2010 році, оскільки постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 № 2а-12121/11/1370 задоволено визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому р-ні м. Львова № та № від 14.10.2011року за результатами документальної перевірки за період з 01.01.2010 по 30.06.2011, якими донараховано підприємству податкові зобов`язання по даному факту. Крім цього, правомірність врахування у складі витрат 2011 року від`ємного значення об`єкта оподаткування, отриманого у 2010 році підтверджується Узагальнюючою податковою консультацією щодо врахування від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток, затвердженою Наказом ДПС України від 05.07.12 № 575. В ході перевірки податковим інспекторам надавались акти списання матеріалів, які використані для збільшення вартості об`єктів основних засобів по рах.1522, які підтверджують, що ці витрати пов`язані з господарською діяльністю, однак податковий інспектор безпідставно склала акт про ненадання таких документів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.06.2013 позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ДПІ в Галицькому районі м. Львова Львівської області ДПС від 07.02.2013 № та № , стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркор Україна» 2294 грн судового збору.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.06.2013 року по справі № 813/2230/13а - без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.12.2018 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.06.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015 року у справі №813/2230/13-а - скасовано, справу №813/2230/13-а направлено до Львівського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова Львівської області ДПС від 07.02.2013 № та № .

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що всі контракти між позивачем та його контрагентами ТОВ «Альтіс», ТОВ «Галбудмережі», ТОВ «Компанія «БК», ТОВ «Сервісколомонтаж», ПП «Будвест», ТОВ «Територія клімату», є такими що безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю позивача, а саме виробництвом продукції засобів протипожежного захисту, оскільки такі результати робіт/послуг його контрагентів спрямувалися на покращення стану майна позивача, а саме нежитлових приміщень за адресою вул.. Озерна 1 с. Дроговиж, Миколаївського району Львівської області, придбаних позивачем, ще у 2008 році, а суми податкового кредиту підтверджуються документально. На думку суду першої інстанції, у позивача внаслідок господарських операцій з контрагентами (ТОВ «Альтіс», ТОВ «Галбудмереж», ТОВ «Компанія «БК», ТОВ «Сервісколомонтаж», ПП «Будвест», ТОВ «Територія клімату») відбувся рух активів; під час здійснення господарських операцій контрагенти Позивача були правоздатними та дієздатними юридичними особами, створеними і та зареєстрованими у відповідності до чинного законодавства України, володіли спеціальною податковою правосуб`єктністю (були платниками ПДВ); результати господарських операцій безпосередньо стосуються господарської діяльності Позивача використані/продовжують використовуватися у його господарській діяльності. Відтак, суд повністю спростував висновок податкового органу про нікчемність договорів укладених між позивачем та його контрагентами, з огляду на потребу в оформленні дозвільних документів, під час виконання робіт, щодо облаштування виробничого цеху позивача з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту, у зв`язку з відсутністю потреби у реєстрація декларації на початок виконання будівельних робіт та відсутністю у податкових органів повноважень визнавати правочин недійсними під час проведення перевірок.

Загалом суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача та не навів мотивів прийняття оскаржуваного рішення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що податкове правопорушення полягало у завищенні витрат по формуванню собівартості придбаних та реалізованих товарів та завищенні податкового кредиту, що мало наслідком заниження ПНП та ПДВ. Таки чином вважають, що судом не встановлено склад податкового правопорушення, котрий висновок податкового органу спростував, та котрі наслідки щодо оподаткування створив. Крім цього зазначає, що перевіркою встановлено порушення порядку заповнення податкової накладної, а саме невідповідність показника «номенклатури товарів/послуг та їх кількість, обсяг», зазначеного у податкових накладних, найменуванню робіт в актах приймання - передачі виконаних робіт по наступних контрагентах: ТОВ «Альтіс», ТОВ «Компанія «БК», ТОВ «Сервісколомонтаж», ПП «Будвест», ТОВ «Територія клімату», котрий є обов`язковим реквізитом податкової накладної.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представники позивача, заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та надали пояснення. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що на підставі направлень від 05.12.2012, відповідно до плану - графіку проведення позапланових виїзних перевірок суб`єктів господарювання, ДПІ у Галицькому районі м. Львова Львівській області ДПС проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.07.2011 по 30.09.2012, про що складено акт від 11.01.2013 № 9/22-10/34768216 (далі - акт перевірки).

Відповідно до акта перевірки, контролюючим органом встановлено порушення позивачем:

- пп. 14.1.36, пп.14.1.228, п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138, пп. 139.1.1, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.144.1 ст.144, п.146.12 ст.146, п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього на суму 452387 грн, в тому числі в 3 кварталі 2011 року на суму 263707 грн, в 4 кварталі 2011 року на суму 73801 грн, в 1 кварталі 2012 року на суму 19624 грн, в 2 кварталі 2012 року на суму 31457 грн, в 3 кварталі 2012 року на суму 63798 грн;

- п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання з ПДВ в сумі 518440, 00 грн, в тому числі за червень 2012 року на суму 202810 грн, за липень 2012 року на суму 33333 грн, за вересень 2012 року на суму 46719 грн, за квітень 2012 року на суму 6701 грн, за лютий 2012 року на суму 48819 грн, за листопад 2011 року на суму 19964 грн, за жовтень 2011 на суму 52203 грн, за серпень 2011 року на суму 85439 грн;

- пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171, пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, не перераховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 5020 грн;

- п.51.1 ст.51 Податкового кодексу України, податковий агент зобов`язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку органу державної податкової служби за місцем свого обліку. Згідно наказу ДПА України №1020 від 24.12.2010 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (форма 1 ДФ), р.ІІІ «Порядок заповнення податкового розрахунку» Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020, п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, та порушено п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України у 2 кварталі 2012 року невірно відображено суму нарахованого доходу на користь СПД ФО ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 510 грн.

На підставі висновків акта перевірки, ДПІ у Галицькому районі м. Львова Львівської області ДПС прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.02.2013:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток в сумі 481106,75 грн, в тому числі за основним платежем 452387 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 28719,75 грн (за порушення пп. 14.1.36, пп.14.1.228, п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138, пп. 139.1.1, пп.139.1.9 п.139.1 статті 139, п.144.1 ст.144, п.146.12 статті 146, п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України);

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 648050 грн, в тому числі за основним платежем 518440 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 129610 грн ( за порушення п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Позивач вважаючи прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо правомірності винесеного податкового повідомлення - рішення від 07.02.2013 № (по податку на прибуток) слід зазначити наступне.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем пп. 14.1.36, пп.14.1.228, п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138, пп. 139.1.1, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139, п.144.1 ст.144, п.146.12 ст. 146, п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України викладені в розділі 3.1 акта. Такі висновки обґрунтовані тим, що:

1. Перевіркою встановлено, що сума витрат з придбання ТМЦ та робіт, які списані на ремонт і реконструкцію виробничого цеху з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту за адресою: Львівська обл., Миколаївський р-н, с. Дроговиж, вул. Озерна, 1 відображена у складі накопиченої суми витрат, пов`язаних з придбанням, будівництвом капітального активу та введенням його в експлуатацію як основного фонду групи 1 та збільшує суму балансової вартості основних фондів 1 групи, що амортизується з наступного звітного періоду після введення в експлуатацію. ТзОВ «Меркор Україна» в січні 2012 року зроблено бухгалтерське проведення на підставі Актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (ф. №03-1) по Кт 1522 на суму 2076248,93 грн. Враховуючи те, що до перевірки не надано повного комплекту належним чином оформлених первинних документів, які б підтвердили фактичне списання товарно-матеріальних цінностей та отримання робіт, відповідно, підтвердили віднесення до господарської діяльності операцій з списання ТМЦ і робіт в ТзОВ «Меркор Україна», перевіркою не підтверджено фактичного здійснення операцій з списання ТМЦ і виконання робіт по будівництву «виробничого цеху з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту». На підставі наданих до перевірки первинних документів (актів виконаних робіт) ТОВ «Альтіс», ТОВ «Галбудмережі», ТОВ «Компанія «БК», ПП «Будвест», ТОВ «Територія клімату», ТОВ «Сервіскотломонтаж» неможливо встановити, в яких саме виробничих приміщеннях проводилися роботи з ремонту: акти виконаних робіт не несуть вичерпної інформації про надані додаткові роботи, в якому об`ємі (одиниці виміру), де саме виконані роботи, відсутній об`єктивний, кількісний аналіз всієї сукупності достовірної інформації про зовнішні та внутрішні умови здійснення діяльності у відповідності до встановлених норм, правил та діючого законодавства, прийнятої методології визначення вартісних та натуральних показників, не вказано обсяги наданих робіт в натуральному виразі, не конкретизовано зміст наданих робіт в натуральному та вартісному виразі, акти не містять інформації про фактично понесені витрати на здійснення цих робіт. Враховуючи вищенаведене, в актах виконаних робіт ТОВ «Альтіс», ТОВ «Галбудмережі», ТОВ «Компанія «БК», ПП «Будвест», ТОВ «Територія клімату», ТОВ «Сервіскотломонтаж» відсутнє підтвердження фактичного виконання робіт та їх зв`язок з підготовкою, організацією, веденням господарської діяльності ТОВ «Меркор-Україна». Тому контролюючий орган вважає, що укладені угоди з вказаними контрагентами є такими, які завідомо суперечать інтересам держави та суспільства, направлені на ухилення від сплати податків, оскільки ТОВ «Альтіс», ТОВ «Галбудмережі», ТОВ «Компанія «БК», ПП «Будвест», ТОВ «Територія клімату», ТОВ «Сервіскотломонтаж» в порушення п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.144.1 ст.144, пп.139.1.1, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139, п.138.2, 138.4, п.138.8 ст.138 ПК України вносило до складу собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) суми амортизації в лютому 2012 - вересні 2012 року по виконанні підрядних робіт по будівництву виробничого цеху з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту за адресою: Львівська обл. ,Миколаївський район, с. Дроговиж, вул. Озерна,1 без отримання дозволу на виконання будівельних робіт по зазначеному об`єкту; без акту готовності об`єкта до експлуатації; без отримання свідоцтва про відповідність збудованого об`єкта проектній документації та з порушенням порядку ведення первинних документів, тобто вчиняло умисні дії, направлені на ухилення від сплати податків. Тому контролюючий орган дійшов до висновку про порушення позивачем п. 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.144.1 ст.144, пп.139.1.1, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139, п.138.2, 138.4, п.138.8 ст.138 ПК України завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), що враховується при визначенні об`єкта оподаткування на суму 86526 грн., в т.ч. за 1 квартал 2012 року на суму 20476 грн, за 2 квартал 2012 року в сумі 33025 грн, за 3 квартал 2012 року в сумі 33025 грн.

Крім цього, встановлено, що в порушення п.146.12 ст.146 ,п.138.2 ст.138, пп.139.1.1, 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, позивачем завищено витрати на ремонт основних засобів всього на суму 206379 грн, в т.ч. в 3 кварталі 2012 року на суму 206379 грн в рядку 06.4 Податкової декларації «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати».

2. Згідно даних бухгалтерського обліку (оборотно - сальдових відомостей та аналізу рахунків 23, 703, 90) позивач здійснював надання послуг по монтажу дверей за цінами нижче сформованої собівартості. Аналізуючи визначення господарської діяльності пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, реалізація послуг нижче собівартості надання - не є господарською діяльністю. Тому витрати, які впливають на собівартість реалізованих товарів, наданих послуг, виконаних робіт, включаються до складу витрат при розрахунку об`єкта оподаткування одночасно з визнанням доходів від реалізації таких товарів (робіт, послуг). Тому, контролюючий орган дійшов до висновку, що позивачем, в порушення п.14.1.228 ст.14, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.138.8 ПК України завищив витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування на загальну суму 823893 грн, в т.ч. за 3 квартал 2011 року на суму 248880 грн, за 4 квартал 2011 року на суму 320875 грн, за 1 квартал 2012 року на суму 72974 грн, за 2 квартал 2012 року на суму 116767 грн, за 3 квартал 2012 року на суму 64397 грн за рахунок витрат на проведення монтажних робіт, що є вищими собівартості їх надання.

3. У рядку 06.5 Податкової декларації «Від`ємне значення об`єкта оподаткування попереднього звітного року за 1-3 квартали 2012 року та р.06.6 декларації «Від`ємне значення об`єкта оподаткування попереднього звітного року» за період з 01.07.2011 по 31.12.2011 встановлено, що позивачем не задекларовано від`ємного значення об`єкта оподаткування за результатами 2011 року, не проведено корегування по допущених порушеннях податкового законодавства, які відображено в попередньому акті планової документальної перевірки від 03.10.2011 № 3440/23-209/34768216. Відтак, контролюючий орган дійшов до висновку про порушення позивачем п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України, завищило р.06.6 декларації «Від`ємне значення об`єкта оподаткування попереднього звітного року» за період з 01.07.2011 по 31.12.2011 на суму (-897671) в результаті не відображення результатів попередньої документальної перевірки підприємства в звітності за 3 квартал 2011 року на суму (-897671 грн).

Як вбачається з акта перевірки, висновки контролюючого органу про порушення позивачем п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, викладені в розділі 3.2 акта перевірки. Зокрема в цьому розділі зазначено наступне:

1. Перевіркою встановлено, що позивачем у січні 2012 року здійснено бухгалтерське проведення по Кт1522-Дт103 на суму 41533,20 грн, які віднесено на витрати по системі вентиляції, актів списання пристроїв витяжних на систему вентиляції та первинних документів, які підтверджують проведення робіт по встановленню даних пристроїв до перевірки не надано, тому відсутнє підтвердження фактичного виконання робіт по встановленню пристроїв та їх зв`язок з підготовкою, організацією, веденням господарської діяльності підприємства, чим занижено суму податкових зобов`язань в січні 2012 року на 8306,64 грн. У вересні 2011 року позивачем безпідставно списано ТМЦ на суму 4520,50 грн на витрати по пристрою витяжному, актів на списання матеріалів на систему вентиляції не надано, отже відсутнє підтвердження фактичного використання ТМЦ та їх зв`язок з підготовкою, організацією, веденням господарської діяльності підприємства, чим занижено суму податкових зобов`язань у вересні 2011 року на 904,10 грн (складено акт про ненадання документів). Позивачем в листопаді 2011 року безпідставно списано ТМЦ на витрати по ремонту виробничих приміщень на суму 52246,62 грн, акт виконаних робіт та акт списання матеріалів по ремонту виробничих приміщень та первинних документів, які підтверджують проведення робіт до перевірки не надано, отже відсутнє підтвердження фактичного виконання робіт по ремонту та їх зв`язок з підготовкою, організацією, веденням господарської діяльності підприємства, яким занижено суму податкових зобов`язань в листопаді 2011 року на 10449,32 грн (складено акт про ненадання документів).Тому, контролюючий орган дійшов до висновку про порушення позивачем п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 ПК України, чим занижено податкові зобов`язання на суму 19660 грн, в тому числі у вересні 2011 року на 904 грн, в листопаді 2011 року на 10449 грн, в січні 2012 року на 8307 грн.

2. ТзОВ «Меркор Україна» до перевірки не представило дозвіл на виконання робіт по будівництву «виробничого цеху з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту», акти здачі - приймання будівельного майданчика, акти на закриття прихованих робіт Форма ДБН А3.1-5:2009, акти перевірки встановлення обладнання на фундамент, акт відбору проб бетону, акт приймання покрівлі, акт приймання робіт по захисту (герметизації) вводів і відведень інженерних комунікацій в місцях проходів через зовнішні стіни будівлі, акт приймання внутрішніх електромонтажних робіт, акт приймання системи блискавкозахисту, проектно - кошторисна документація у вигляді окремого документу сторонами не складалась, здача - приймання робіт не оформлялась актом прийняття об`єкту в експлуатацію, та не представлено свідоцтва про відповідність збудованого об`єкта проектній документації , вимогам державних стандартів, будівельних норм та правил, як передбачено в п.16.1 договору підряду від 14.04.2011 № 140411, укладеного з ТОВ «Альтіс». Перевіркою встановлено порушення порядку заповнення податкової накладної, а саме невідповідність показника «номенклатури товарів/послуг та їх кількість, обсяг, зазначеного у податкових накладних, найменуванню робіт в актах приймання - передачі виконаних робіт по контрагентах: ТОВ «Альтіс», ТОВ «Компанія «БК»», ТОВ «Територія клімату», ТОВ «Сервіскотломонтаж - Львів», ПП «Будвест», який є обов`язковим реквізитом податкової накладної (п.201.1 ПК України). Відтак, контролюючий орган дійшов до висновку, що укладені угоди між позивачем та ТОВ «Альтіс», ТОВ «Компанія «БК»», ТОВ «Територія клімату», ТОВ «Сервіскотломонтаж - Львів», ПП «Будвест» є такими, що завідомо суперечать інтересам держави та суспільства, направлені на ухилення від сплати податків, оскільки контрагенти позивача в порушення п.187.1 ст.187, п. 201.1., 201.4, 201.7 ст.201 ПК України виписувало податкові накладні позивачу в червні 2011 року - вересні 2012 року по виконанні підрядних робіт по будівництву виробничого цеху з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту за адресою: Львівська обл., Миколаївський район, с. Дроговиж, вул. Озерна,1 без отримання дозволу на виконання будівельних робіт по зазначеному об`єкту та з порушенням порядку заповнення податкової накладної, тобто вчиняло умисні дії, направлені на ухилення від сплати податків. З огляду за зазначене, контролюючим органом встановлено порушення позивачем п.187.1 ст.187, п.198.1, п. 198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, 201.4, 201.7 ст.201 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 498780 грн., в тому числі за червень 2012 року на суму 202810 грн., за липень 2012 на суму 33333 грн., за вересень 2012 року на суму 46719 грн, за квітень 2012 року на суму 6701 грн., за лютий 2012 року на суму 13542 грн., за грудень 2011 на суму 26970 грн, за листопад 2011 на суму 9515 грн, за жовтень 2011 року на суму 51299 грн., за серпень 2011 грн. на суму 22452 грн, за липень 2011 року на суму 85439 грн.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Відповідно до п. 187.1. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку".

Відповідно до п. 198.1. ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу".

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: -дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; -дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим".

Відповідно до п. 201.4 ст.201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Відповідно до п. 201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг".

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом 1 цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають його право на отримання такої вигоди.

З наведеного слідує, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть враховуватися лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

З положень даної норми вбачається те, що суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовленням товарів та послуг будуть відноситись до податкового кредиту саме в разі фактичного (реального) здійснення такої операції.

Як визначено у п. 198.2 цієї статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування ПДВ повинні бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатись до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів.

Окрім цього, наявність укладеного із учасниками господарської операції цивільно-правового договору не свідчить про реальність вчинення відповідної операції, оскільки реалізація умов договору та його фактичне виконання для цілей ведення податкового обліку має бути підтверджено належним чином оформленими первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Податковий орган ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій з списання ТМЦ і виконання робіт по будівництву «виробничого цеху з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту» позивача з контрагентами ТОВ «Альтіс», ТОВ «Галбудмережі», ТОВ «Компанія «БК», ПП «Будвест», ТОВ «Територія клімату», ТОВ «Сервіскотломонтаж».

Такі висновки обґрунтовані тим, що контрагентами виписано податкові накладні позивачу в червні 2011 року - вересні 2012 року по виконанні підрядних робіт по будівництву виробничого цеху з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту за адресою: Львівська обл., Миколаївський район, с. Дроговиж, вул. Озерна,1 без отримання дозволу на виконання будівельних робіт по зазначеному об`єкту та з порушенням порядку заповнення податкової накладної, тобто вчиняло умисні дії, направлені на ухилення від сплати податків.

Як зазначив встановив суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, що ТзОВ «Меркор Україна» було створено у листопаді 2006 року як спільну інвестицію польського та українського капіталу. Основним видом діяльності є продаж спеціального протипожежного обладнання та його часткове виробництво. При цьому товариство володіє рядом ліцензій та дозволів щодо діяльності у цій галузі.

З метою здійснення виробництва своєї та зберігання імпортованої продукції 03.06.2008 Товариство придбало нежитлові приміщення, що розташовані по вул. Озерній буд. 1 в с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області, а саме: насосну загальною площею 1844,8 м.кв., трансформаторну підстанцію заг.пл. 98,4 м.кв., адміністративно-побутовий корпус заг.пл. 185,7 м.кв.

В 2008 році Товариство отримало містобудівне обґрунтування розміщення виробничого цеху на території Дроговизької сільської ради Миколаївського району. Відповідно до п. 3.3 ст. 3 містобудівного обгрунтування - на ділянці буде розміщено цех по виробництву промислових протипожежних дверей, побутові приміщення для працівників, адміністративний блок, складські приміщення та відкриті автостоянки. Проектований цех використовує існуючу виробничу базу колишнього комплексу насосної станції, що працювала на потреби Миколаївського ЦГК для перекачки шламу з кар`єру у виробничі корпуси заводу. Оскільки кар`єр на даний момент не функціонує, будівлі втратили свою необхідність для виробництва ЦГК і можуть бути використані для потреб інвестора.

16.07.2009 укладено договір оренди землі із Миколаївською районною державною адміністрацією, згідно п. 1 якого йде мова про платне володіння та користування земельною ділянкою несільськогосподарського призначення - обслуговування виробничого цеху.

12.04.2012 ПАТ «Львівгаз» зареєструвало робочий проект газифікації виробничого цеху та адміністративно-побутових приміщень Товариства по вул. Озерна буд. 1 с. Дроговиж. В робочому проекті системи вентиляції та газифікації план виробничого-побутового приміщення та виробничого цеху представлено в колишньому комплексі насосної станції.

Крім цього, ремонт приміщення та доведення під потреби позивача продовжувалось і після проведення перевірки податковим органом.

Виконувались електромонтажні роботи відповідно до Робочого проекту, що виданий ТОВ «Компанія «БК» у 2012 році. Електромонтажні роботи прийняті та належним чином підтверджені: Актом огляду прихованих робіт, Актом технічної готовності електромонтажних робіт, Актом прийняття в експлуатацію № 001.12.13 від 01.12.2013.

24.02.2017 будівля остаточно отримала статус нежитлової (виробничої) будівлі, про що свідчить Технічний паспорт ТОВ «Інвентарі груп».

Таким чином, нежитлова (виробнича) будівля, що належить позивачу, що розташована по вул. Озерній буд. 1 в с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області, обладнана відповідно до відповідних стандартів виробництва пожеж захисної продукції.

Отже, позивач в процесі своєї господарської діяльності використовував одне і теж виробниче приміщення.

Так під час судового засідання представник позивача надав пояснення з яких слідує, що ремонт колишньої насосної не потребувало отримання спеціального дозволу на будівельних робіт, оскільки несучі конструкції не зачіпались, а здійснювалось розміщення технологічної лінії нового виробництва та відповідно певні ремонтні роботи.

Більше того як вбачається, з листа філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області від 25.02.2013 № 36 експертиза проектної документації Філією виконується згідно ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 560 «Про затвердження Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України» та ДСТУ-Н БА.2.2-10:2012 «Настанова з організації проведення експертизи проектної документації на будівництво». Згідно п.3.1 ДБН А2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» термін та визначення поняття «будівництво» означає - нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва. Так як термін «ремонтно-відновлювальні роботи в існуючій будівлі» не входять в цей перелік, згідно ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ці роботи не підлягають експертизі, а відповідно реєстрація декларації на початок виконання будівельних робіт не вимагається.

Разом з цим, до акта, для перевірки представлено:

Договір підряду від 14.04.2011 № 140411 на виконання робіт по будівництву «виробничого цеху з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту», який укладено з ТОВ «Альтіс». Відповідно до п.п.1.1 п.1 ст. 1 «Предмет договору» ТОВ «Меркор» (Замовник) доручає, а підрядник ТОВ «Альтіс» зобов`язується виконати роботи з ремонту адміністративного корпусу на території виробничого цеху з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту за адресою: Миколаївський р-н, с. Дроговиж, вул. Озерна, 1. До перевірки також подано додаткові угоди.

Вартість виконаних робіт по будівництву виробничого цеху з виготовлення продукції засобів протипожежного захисту ТзОВ «Меркор-Україна» проведено наступним бухгалтерським проведенням Дт 15- Кт 631, Кт 15-Дт 103 на суму 972402,50 грн; Дт 39- Кт 631 на суму 441906,15 грн.

Договір № 19/09/11 від 09.09.2011, де Замовник («Меркор-Україна») доручає, а виконавець (ТОВ «Галбудмережі») приймає на себе виконання робіт по облаштуванні території виробничого цеху ТОВ «Меркор Україна». Вартість робіт за цим договором складає 159666 грн, в т. ч. ПДВ. Для підтвердження виконаних робіт надано наступні первинні документи: типову форму № КБ-3 за липень 2012 року, типову форму № КБ-2в за липень 2012 року, акт № 2 приймання виконаних підрядних робіт на суму 88849,20 грн, в т. ч. ПДВ 14808,20 грн, в якому відсутня дата і місце складання документу. В бухгалтерському обліку зроблено наступні бух. проведення: Дт 39-Кт 631 на суму 74041,0 грн, Дт 641-Кт 631 на суму 14808,20 грн. В 3 кв. 2012 року списано на витрати на ремонт та поліпшення основних засобів Дт 84-Кт 39 суму 29616,06 грн. та відображено в р. 06.4 Декларації за 3 кв. 2012р.

Договір на виконання робіт від 20.06.2011 № 006/07-11, де Замовник ТОВ «Меркор-Україна» доручає, а Підрядник ТОВ «Компанія «БК» приймає на себе зобов`язання виконати електромонтажні роботи у виробничих приміщеннях, які знаходяться за адресою : вул. Озерна, 1, с. Дроговиж. Відповідно до п.1.2 договору підрядник проводить роботи зі своїх матеріалів згідно з кошторисом. Відповідно до п.2.1 ціна договору складає 503260,92 грн.

Договір на виконання робіт від 21.09.2011 № 009/09-11, де Замовник ТОВ «Меркор-Україна» доручає, а Підрядник ТОВ «Компанія «БК» приймає на себе зобов`язання виконати електромонтажні роботи по дообладнанню технологічного обладнання (блокування дверей і системи вентиляції дробиструменного агрегату та тунельної печі для полімеризації порошкових фарб) та дообладнання робочих місць згідно вимог замовника у виробничих приміщеннях, які знаходяться за адресою: вул. Озерна, 1, с. Дроговиж. Відповідно до п.1.2 договору підрядник проводить роботи зі своїх матеріалів згідно з кошторисом. Відповідно до п.2.1 ціна договору складає 23610,90 грн, в т. ч. ПДВ.

Договір на виконання робіт від 11.07.2011 № 005/07-11, де Замовник ТОВ «Меркор-Україна» доручає, а Підрядник ТОВ «Компанія «БК» приймає на себе зобов`язання виконати монтажні та пусконалагоджуючі роботи системи внутрішнього протипожежного водопроводу у виробничих приміщеннях, які знаходяться за адресою : вул. Озерна, 1, с. Дроговиж. Відповідно до п.1.2 договору підрядник проводить роботи зі своїх матеріалів згідно з кошторисом. Відповідно до п.2.1 ціна договору складає 61874,10 грн, в т. ч. ПДВ.

Договір підряду від 17.10.2011 року №031011, де Замовник ТОВ "Меркор-Україна" доручає, а Підрядник ТОВ "Територія клімату" приймає на себе зобов`язання власними силами виконати роботи по влаштуванню місцевої витяжної вентиляції виробничого цеху, який знаходяться за адресою: вул. Озерна, 1с. Дроговиж. Відповідно до п.2.1 ціна договору складає 37922,34 грн. Відповідно до п.4.1 ст.5 договору замовник передає підряднику на період проведення робіт придатний для виконання робіт будівельний майданчик разом зі всіма необхідними на його виконання документами. Передача будівельного майданчика засвідчується сторонами шляхом складання акту прийому-передачі, який становить невід`ємну частину цього договору.

Довідку Форми КБ-3 за грудень 2011 року від 23.12.2011 на суму 96195,13 грн, де: Замовник- ТОВ «Меркор-Україна», Генпідрядник-ПП «Будвест», договір № 2811-01 від 28.11.2011, найменування будівництва-монтаж допоміжних технологічних конструкцій. Договір № 2811-01 від 28.11.2011, укладений з ПП «Будвест», для перевірки не представлено. Акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в на суму 96195,13 грн. Відповідно до цього акту в грудні 2011 року зроблено бух. проведення Дт 1522-Кт631 на суму 80162,61 грн; Дт 6441 Кт 631 на суму 16032,52 грн та суму 80162,61 грн віднесено до витрат на монтаж технологічних конструкцій.

Довідку Форми КБ-3 за листопад 2011 року від 23.12.2011 на суму 2355,60 грн, де: Замовник- ТОВ «Меркор-Україна», генпідрядник- ТОВ «Сервіскотломонтаж-Львів», договір № 14-к від 23.11.2011р., найменування будівництва-монтаж інфрачервоних випромінювачів у виробничих приміщеннях ТОВ «Меркор-Україна».

Відповідно до довідки про вартість виконаних робіт всього вартість будівельних робіт по будові на суму 2355,60 грн, в т. ч. виробничі приміщення на суму 453,60 грн, по насосні на суму 1902,00 грн. Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в на суму 453,60 грн., акт № 2 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в на суму 1902,00 грн., довідку Форми КБ-3 за листопад 2011 року на суму 9698,00 грн, акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в на суму 9698,00 грн, довідку Форми КБ-3 за лютий 2012 року на суму 98898,00 грн, акт № 3 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в на суму 9698,00 грн. Відповідно до цих актів в зроблено проведення Дт 1522-Кт631 на суму 92459,67 грн; Дт 6441 Кт 631 на суму грн та суму 18491,93 грн віднесено до витрат на монтаж ІЧ-випромінювачів, Кт 1522-Дт 104 на суму 92459,67 грн в лютому 2012 року.

Аналізуючи наведене вище та укладені договори між позивачем та його контрагентами, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, так і його контрагенти виконали умови укладених між ними договорів, а останні, як зазначив суд першої інстанції є такими що безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю позивача, а саме виробництвом продукції засобів протипожежного захисту, оскільки такі результати робіт/послуг його контрагентів спрямувалися на покращення стану майна позивача, а саме нежитлових приміщень за адресою вул.. Озерна 1 с. Дроговиж, Миколаївського району Львівської області, придбаних позивачем, ще у 2008р., а суми податкового кредиту підтверджуються документально.

Тому, факт здійснення реальної господарської операції між позивачем та вказаними вище контрагентами підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися, у зв`язку із здійсненням оплати за отриманий товар/послуги.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними вказаних правочинів. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв`язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або за інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок.

Відтак нарахування сум податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість є необґрунтованим.

Щодо висновків контролюючого органу про завищення витрат на ремонт та поліпшення основних засобів на суму 206379 грн за 3 кв. 2012 слід зазначити наступне.

На перконання відповідача, завищення витрат на ремонт та поліпшення основних засобів на суму 206379 грн за 3 кв. 2012 призвели господарські операції за договором підряду № 140411 від 14.04.2011 з ТОВ «Альтіс» та за договором № 19/19/11 від 09.09.2011 з ТОВ «Галбудмережі».

Відповідно до зазначеного договору роботи мали вестись за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с. Дроговиж, вул. Озерна, 1.

Щодо недоліків актів виконаних робіт, відповідач не вказує яким нормам, правилам, методикам має відповідати акт про виконання дренажних робіт. Зрештою, не вказує на конкретні недоліки актів. Представники позивача вказують, що дренажні роботи входять до групи так званих схованих робіт, прийняття виконання яких здійснюється фактично у процесі їх виконання. Тому, якщо сторони дійшли згоди щодо їх виконання, замовник прийняв роботи та підписав акт, то це є підставою для виникнення господарського зобов`язання щодо оплати вартості робіт. Ці витрати безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю, оскільки роботи виконані на об`єкті, передбаченому договором.

З аналізу Актів № 6 та № 7 від 31.07.2012 слідує, що такі містять: назву документа; назву замовника (Позивача) та генпідрядника; зміст та обсяг господарської операції (найменування, обґрунтування, кількість, вартість одиниці та всього); одиницю виміру; особистий підпис та посади відповідальних осіб.

Варто зазначити, що найменування робіт, одиниця виміру повністю співпадає із тим, що зазначено у Додатковій угоді № 3 від 23.08.2011 до Договору підряду № 140411 від 14.04.2011. А кількість виконаних робіт за двома актами 0,42 послуги є відображенням факту частково виконаних робіт, що не суперечить законодавству, оскільки сторони правочину погодились із суттєвими обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції в тому, що згідно містобудівного обґрунтування, ще у 2008 році, а саме п. 2 «в» було зазначено, що північно-західний кут ділянки підтоплений. Згідно Проекту відведення земельної ділянки північно-західна частині є найнижчою із точками горизонту 89.03, 89.43, 89.44. За таких обставин визначити "аптечний" точний обсяг робіт важко. Відтак кількість наданої послуги відповідає фактичній необхідній величині водовідведення (дренажу). Ця ділянка позначена цифрою 8 та 5 на Схемі генплану, що додається.

Згідно листа ДФС «Щодо операцій з постачання програмної продукції, виникнення об`єкта роялті та наявності первинних документів» від 10.11.2015 № 24947/10/28-10-06-11, міру деталізації змісту і обсягу господарської операції визначають особи, які відповідають за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. При цьому така деталізація має забезпечити розкриття змісту господарської операції та ідентифікацію активів, зобов`язань, доходів або витрат, з нею пов`язаних.

Таким чином зазначені акти містять усі необхідні реквізити первинного бухгалтерського документа.

Відповідно до Договору № 19/09/11 від 09.09.2011, підрядник ТОВ «Галбудмережі» виконано роботи по облаштуванню території виробничого цеху Позивача у липні 2012 року на суму 88849,20 грн.

На 17-19 сторінці Акта перевірки податковий орган вказує (т. 1 а.с. 82-84), що з Акту № 2 за липень 2012 року, що складений на виконання договору № 19/09/11 від 09.09.2011 з ТОВ «Галбудмережі» (т. 1 а.с. 147), яким зафіксовано факт виконання робіт, щодо облаштування території виробничого цеху, неможливо підтвердити їх зв`язок з підготовкою, організацією там веденням господарської діяльності, оскільки в вказаному акті відсутня інформація про місце розташування виробничого цеху позивача місце та дата складання документу.

Згідно з Актом № 2 приймання виконаних підрядних робіт за липень 2012, безпосередньо виконувалися наступні роботи: ливнева каналізація; благоустрій території (водовідлив із котлованів, розробка ґрунту в траншеях, видалення рослинного-кореневого покриву, розчищення площ від чагарників тощо); влаштування траншеї для прокладання електрокабеля.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. А частиною 2 статті 9 цього Закону передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак в цілях підтвердження витрат, які враховуються при об`єкті оподаткування, особа має надати документи, які підтверджують господарську операцію, зокрема ідентифікують зміст та обсяг такої, в тому числі із зазначенням у них одиниці виміру, найменування товару/роботи/послуги, кількості, ціни, тощо.

В Акті № 2 за липень 2012 року зазначено: назву документа, а також його типова форма; назву замовника (Позивача) та генпідрядника; зміст та обсяг господарської операції (найменування, обґрунтування, кількість, поточна ціна одиниці, виконано робіт, витрати труда працівників на обсяг робіт); одиницю виміру; особистий підпис та посади відповідальних осіб.

Отже, щодо інформації про місце розташування виробничого цеху позивача суб`єкт владних повноважень здійснив власне тлумачення правової норми завищуючи вимоги до змісту первинних документів порівняно з тими, які прямо передбачені чинним законодавством.

Щодо доводів відповідача про відсутність в акті КБ дати складання документу, суд вважає, що така помилка чи неточність оформлення не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних достатньо слідує, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду (від 26.02.2019 у справі № 820/19541/14, від 05.02.2019 по справі № 816/652/15-а, від 12.06.2018 по справі № 826/11879/13-а, від 12.06.2018 по справі № 825/3419/14).

Відтак господарська мета належним чином підтверджена, та зв`язок результатів таких робіт з основним видом діяльності позивача. З наявних первинних документів чітко вбачається, що такі відповідають належним вимогам щодо їх деталізації по фактично виконаним роботам та вимогам до первинних документів визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Щодо висновків контролюючого органу про завищення витрат щодо реалізації дверей за цінами нижче сформованої собівартості то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема з такими.

Порушення реалізації товарів нижче собівартості, на думку податкового органу, призвело до безпідставного збільшення позивачем витрат на суму 823893 грн. У зв`язку з цим, відповідачем збільшено позивачу доходи на вказану суму (823893 грн) та донараховано з вказаної суми податок на прибуток, включений до оскаржуваного ППР від 13.02.2013 за платежем: податок на прибуток.

Відповідач на сторінці 12 акта перевірки (т. 1 а.с. 77) вказав про те, що ТОВ «Меркор Україна» здійснювало реалізацію послуг по монтажу дверей за цінами нижче сформованої собівартості. Вважає, що по вказаних операція позивач завищив витрати на суму 823893 грн.

На думку податкового органу, порушення реалізації товарів нижче собівартості призвело до безпідставного збільшення позивачем витрат на суму 823893 грн. У зв`язку з цим, відповідачем збільшено позивачу доходи на вказану суму (823893 грн) та донараховано з вказаної суми податок на прибуток, включений до оскаржуваного ППР від 13.02.2013 за платежем: податок на прибуток.

Колегія суддів звертає увагу, що в акті перевірки відповідач не наводить, з яких конкретно господарських операцій по монтажу дверей відповідач здійснював реалізацію послуг за цінами нижче сформованої операції.

Крім цього, позивач у своїх пояснення податковому органу до акту перевірки зазначав, що доставка та монтаж дверей здійснюється як додаткова послуга до їх виготовлення. Позивач не проводить окремих господарських операцій (укладення договорів) виключно по монтажу дверей, а тому собівартість монтажу дверей (як додаткової послуги) може коливатися, про те, зазначене не впливає на загальну суму договору, та, як наслідок, декларування валового доходу.

Реалізація протипожежних дверей Товариством, як здійснення його основної діяльності та встановлення протипожежних дверей, як додаткової послуги, яку надає позивач при продажу даних дверей покупцеві, судами попередніх інстанцій встановлено, що закуплені комплектуючі до дверей, зокрема гарнітура до замків, встановлюються на двері монтажною групою при монтажі дверей на об`єкті. Комплектуючі, які входять у вартість реалізованих дверей (рах. 702), але списуються як матеріали при монтажу (рах. 703, 903), і збільшують собівартість наданих послуг (рах. 903) виключно на рахунках бухгалтерського обліку, але не призводять до заниження собівартості проданих та змонтованих протипожежних дверей. Діяльність Товариства є прибутковою. Висновок про надання послуг по монтажу дверей за цінами нижче сформованої собівартості є безпідставним.

Відтак, надання позивачем послуг по монтажу дверей за цінами нижче сформованої собівартості є правомірним та не впливає на об`єкт оподаткування.

Щодо висновків контролюючого органу про завищення амортизаційних витрат щодо ремонту виробничих приміщень (86526 грн) слід зазначити наступне.

В обґрунтування вказаних висновків в акті перевірки вказується на те, що позивач не надав повного комплекту належним чином оформлених первинних документів, які б підтвердили фактичне списання.

Суд звертає увагу на те, що представником позивача долучено акти списання товаро-матеріальних цінностей № 60 від 30.09.2011, № 79,78 від 21.11.2011, водночас, відповідачем не представлено жодних доказів того, що такі документи запитувались у позивача в ході перевірки, однак не були надані, а тому суд вважає необґрунтованим висновок, викладений в акті перевірки від 03.10.2011 № 3440/23-209/34768216 про відсутність зв`язку списаних товаро-матеріальних цінностей з підготовкою, організацією, веденням господарської діяльності ТОВ «Меркор Україна».

Щодо висновків, викладених в акті перевірки від 03.10.2011 № 3440/23-209/34768216 щодо не проведення зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування в 3 кварталі 2011 року слід зазначити наступне.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 № 2а-12121/11/1370 задоволено позов ТОВ «Меркор Україна», визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому р-ні м. Львова № та № від 14.10.2011 за результатами документальної перевірки за період з 01.01.2010 по 30.06.2011.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 22.12.2014 К/800/60925/13 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 у справі № 2а-12121/11/1370 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 - без змін.

Як вбачається із вказаної постанови, суд прийшов до висновку, що ТОВ «Меркор Україна» обґрунтовано склало декларацію з податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року, відтак підстав для зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування попереднього звітного періоду у податкового органу не було.

Також, відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо врахування від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток, затвердженої Наказом ДПС України від 05.07.12 № 575, порядок урахування від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у наступних податкових періодах для платників передбачено статтею 150 розділу III Кодексу…Згідно із внесеними пунктом 97 Закону № 4834 змінами до пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу пункт 150.1 статті 150 Кодексу застосовується:

у 2011 році з урахуванням такого:

якщо результатом розрахунку об`єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від`ємне значення, то сума такого від`ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року. Розрахунок об`єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від`ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від`ємного значення…Закон №4834 передбачає врахування від`ємного значення об`єкта оподаткування, яке утворилися станом на 1 січня 2011 року, при визначенні від`ємного значення об`єкту оподаткування за ІІ-ІV квартал 2011 року.

Не проведення зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування в ІІІ кварталі 2011 року, як факт та як взаємозв`язок із податковим повідомленням-рішенням, мало би значення для вирішення цього спору лише у тому випадку, якби судовими рішеннями було відмовлено у адміністративному позові про оскарження податкового повідомлення-рішення № 000164 від 14.10.2011.

Таким чином, вказані висновки контролюючого органу є необґрунтованими та безпідставними.

Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Галицькому районі м. Львова Львівської області ДПС від 07.02.2013 № та від 07.02.2013 № .

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишите без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 813/2230/13-а - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року