Справа № 520/5696/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 р.Справа № 520/5696/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

за участю представника позивача Лагутіна І.В.,

за участю представника апелянта Гаєвської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., місце складання м. Харків, повний текст складено 19.09.19 року по справі № 520/5696/19

за позовом Комунального підприємства "Жилкомсервіс"

до Державної фіскальної служби України

про визнання недійсною податкової консультації, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство "Жилкомсервіс", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просив суд визнати недійсною податкову консультацію від 17.05.2019 № 2224/6/99-99-15-02-02-15-ІПК та зобов`язати надати нову податкову консультацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем, за результатами відповідного звернення, надано на адресу позивача податкову консультацію. Позивач не погоджується з отриманою податковою консультацією та вважає її такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що, на його думку, вона не надає відповіді на поставлені питання; не враховує специфіку діяльності підприємства, про що зазначено у запиті, зокрема, те, що позивач не є власником об`єктів, щодо яких нараховується та обліковується амортизація, тому вони включаються в додатковий капітал та не входять до складу статутного капіталу; не надає оцінки доводам позивача щодо порядку застосування п. 30 П(С)БО 7, що в результаті призвело до надання необґрунтованої консультації.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 у справі № 520/5696/18 частково задоволено адміністративний позов Комунального підприємства "Жилкомсервіс" до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною податкової консультації, зобов`язання вчинити певні дії.

Скасовано індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 17.05.2019 № 2224/6/99-99-15-02-02-15-ІПК.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалене, з порушенням норм матеріального та процесуального права, , просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач також подав клопотання про заміну сторони, а саме Державної фіскальної служби України правонаступником Державною податковою службою України, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» та розпорядження Кабінету Міністрів від 21.08.2019 № 682-р.

Згідно ч. 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів вважає за можливе допустити заміну відповідача Державної фіскальної служби України на правонаступника Державну податкову службу України.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Позивач в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, КП «Жилкомсервіс» створено Харківською міською радою, яка є єдиним учасником та органом управління підприємства.

КП «Жилкомсервіс є балансоутримувачем майна комунальної власності територіальної м.Харкова, зокрема, на балансі знаходиться об`єкти зовнішнього благоустрою та житлові будинки, отримані в господарське відання та не підлягають приватизації.

Відповідно, позивачем застосовується особливий порядок обліку окремих господарських операцій суб`єктів комунального сектору економіки, визначений в розділі III Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.12.2006 №1213.

КП «Жилкомсервіс» звернулось в порядку ст. 52 Податкового кодексу України до ДФС України з заявою від 24.04.2019 № 2404-2/БІ про надання індивідуальної податкової консультації щодо порядку відображення амортизації об`єктів зовнішнього благоустрою та житлових будинків у податковій декларації з податку на прибуток підприємств та додатку РІ «Різниці» до рядка 03 РІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств, враховуючи, що суми нарахованої амортизації, в тому числі на вартість основних засобів з урахуванням їх дооцінки, повністю скомпенсовані доходами, та вплив такої амортизації на формування фінансового результату дорівнює нулю.

За результатами розгляду зазначеної заяви Державною фіскальною службою України позивачу надано податкову консультацію № 2224/6/99-99-15-02-02 -15/ІПК від 17.05.2019, в якій містяться посилання на норми п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.1 ст. 138, п.п. 138.3.1 п. 138.3 ст. 138, п.п. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

На підставі вказаних приписів ПК України відповідачем зроблений висновок, що фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму нарахованої у бухгалтерському обліку амортизації основних засобів або нематеріальних активів та зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до п. 138.3 ст. 138 Кодексу незалежно від того, чи визнаний дохід пропорційно сумі нарахованої амортизації у складі доходів при визначенні фінансового результату до оподаткування, чи ні. Також зазначено, що різниці, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів та передбачають коригування фінансового результату до оподаткування на підставі пунктів 138.1 та 138.2 ст. 138 Кодексу (сума нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності та сума розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до п. 138.3 ст. 138 Кодексу) відображаються у рядках 1.1.1 та 1.2.1 АМ додатка РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.04.2017 № 467, із змінами, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 19.10.2018 № 842). (а.с. 18-19)

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при наданні позивачу податкової консультації контролюючим органом не надана оцінка та не враховані особливості нарахування амортизації в бухгалтерському обліку житлово-комунальних підприємств щодо того, що сума зносу об`єктів зовнішнього благоустрою та житлових будинків не включається до собівартості послуг КП «Жилкомсервіс».

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 52.1. ст. 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Відповідно до п. 52.2 ст. 52 ПК України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Згідно з п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується, зокрема, на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до п.п. 138.3.1 п. 138.3 ст. 138 ПК України розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім "виробничого" методу. Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Так, КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем об`єктів зовнішнього благоустрою та житлових будинків і такі об`єкти були передані КП «Жилкомсервіс» у господарське відання.

Тобто КП «Жилкомсервіс» не є власником переданих об`єктів зовнішнього благоустрою та житлових будинків.

При цьому, отримані КП «Жилкомсервіс» у господарське відання об`єкти, належать до основних засобів, оскільки згідно з п. 2 ст. 1 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених Наказом міністерства фінансів України від 30.09.2003 №561 (далі - Наказ №561) основними засобами вважаються матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких становить більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Основні засоби, отримані у господарське відання та зараховані на баланс комунального підприємства, підлягають амортизації за правилами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14 ПК України амортизація це систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

Для підприємств, які складають фінансову звітність за П(С)БО, методи нарахування амортизації необоротних матеріальних активів встановлені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. №92 (далі - П(С)БО 7), що, зокрема, не суперечить і Податковому кодексу України.

Так, аналіз статті 138 ПК України свідчить, що розрахунок амортизації основних засобів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених цією ж статтею. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім «виробничого» методу.

Отже, позивач, який є житлово-комунальним підприємством, здійснює нарахування амортизації та облік основних засобів згідно з П(С)БО 7.

Як зазначив позивач, передані підприємству у господарське відання основні засоби обліковуються як безоплатно одержані і включаються в додатковий капітал (а не в статутний) за наступною проводкою: Д-т 10 К-т 424.

При цьому, П(С)БО 7 передбачає особливості нарахування амортизації для певних об`єктів, що обліковуються на балансах житлово-комунальних організацій, до яких безпосередньо і відноситься КП «Жилкомсервіс».

Так, згідно з п.30 П(С)БО 7 одночасно на суму нарахованої амортизації об`єктів зовнішнього благоустрою та житлових будинків, що перебувають на балансах житлово-комунальних організацій, які належать до сфери управління органів місцевого самоврядування та місцевих органів виконавчої влади, а також автомобільних доріг загального користування збільшуються доходи цих підприємств і організацій із зменшенням додаткового капіталу (капіталу у дооцінках, у разі проведення переоцінки зазначених об`єктів), а при його недостатності - статутного капіталу.

Тобто, позивачем в бухгалтерському обліку одночасно з нарахуванням амортизації визнається дохід на цю суму за рахунок зменшення додаткового або статутного капіталу, що відповідає принципу відповідності доходів та витрат.

Таким чином, фінансовий результат цієї операції дорівнюватиме нулю.

Сума нарахованої амортизації не включається до собівартості послуг КП «Жилкомсервіс», а включається до інших витрат, оскільки доходи при нарахуванні амортизації за безоплатно отриманими основними засобами відображаються на рахунку 74.

Отже, враховуючи особливості ведення бухгалтерського обліку житлово-комунальними підприємствами комунальної власності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надана позивачу податкова консультація містить висновок щодо порядку відображення в декларації з податку на прибуток підприємств різниць, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів та передбачають коригування фінансового результату до оподаткування на підставі пунктів 138.1 та 138.2 ст. 138 Кодексу, застосування якого призведе до виникнення протиріччя між поняттям «амортизація», визначеного у п.п. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14 ПК України та фактичним подвійним віднесенням сум амортизації до складу доходів позивача, у разі застосування підходу, зазначеного у спірній податковій консультації.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права неправильним.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 у справі № 520/5696/18 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року по справі № 520/5696/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 23.12.2019 року