Справа № 691/1364/19
Суддя: Савенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 691/1364/19
провадження № 2-а/691/24/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

за участю учасника справи

представника позивача Салій С.А.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду міста Городище адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Швиденко Сергія Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

До Городищенського районного суду Черкаської області звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 із позовними вимогами про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення щодо нього від 03 листопада 2019 року винесеної поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Швиденко С.І., мотивуючи свої вимоги тим, що він керуючи автомобілем «Nissan Teana», державний номерний знак НОМЕР_1 , 03 листопада 2019 року по вул.Благовісна в с.Геронимівка, Черкаського району Черкаської області не перевищував швидкості руху, у зв`язку з чим поліцейський безпідставно вказав йому на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, що полягає у порушенні приписів п.12.9«б» Правил Дорожнього Руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Розуміючи, що не вчиняв даного правопорушення, попросив поліцейського надати докази вчинення ним адміністративного правопорушення. Натомість поліцейський обмежився усним поясненням та виніс постанову щодо нього з рішенням про накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255грн.. Вважає, що рішення поліцейського є незаконним, має бути скасоване, дії протиправними, і тому для захисту своїх прав звернувся до суду, остільки безпідставно занесений до електронної бази правопорушників.

Позивач ОСОБА_1 до суду на розгляд адміністративної справи не прибув, згідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №704 та №600повідомлений про виклик до суду. Участь в судовому засіданні взяв представник позивача Салій С.А., який позов підтримав, на його задоволенні наполягав, з підстав зазначених в позовній заяві та просив взяти до уваги, що адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв, зміст оскаржуваної постанови Серії ЕАК №1703358 від 03.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення за частиною першою статті 122 КУпАП не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки в постанові немає зазначення чітко визначеного місця вчинення адміністративного правопорушення, при тому, що Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачено визначення сталого орієнтиру, що відповідачем було дотримано лише під час розгляду справи (Геронимівка, вул. Благовісна, 13). Порушення процедури розгляду справи, вимоги до якої передбачені, зокрема, ст.279 та ст.285 КУпАП, впливає на гарантії забезпечення органами поліції прав позивача. Такими порушеннями є не оголошення особі, що притягується до адміністративної відповідальності її прав, не дослідження доказів, якими підтверджувався факт скоєння правопорушення водієм, не оголошення оформленої постанови після закінчення розгляду справи тощо. Позивач повідомив йому, що інспектор не роз`яснив йому прав та порушив процедурні гарантії розгляду справи про адміністративне правопорушення,остільки як колишній працівник міліції, він знає про дію таких. Досліджений судом запис із нагрудного відео реєстратора поліцейського, на якому зафільмований увесь процес розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не підтверджує вчинення факту адміністративного правопорушення, а викликає в результаті його перегляду, сумнів щодо неупередженості дій, тому, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського Суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», слід виходити з того, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, і тому обґрунтованим є висновок, що зміст оскаржуваної постанови Серії ЕАК №1703358 від 03.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки в постанові немає зазначення чітко визначеного місця вчинення адміністративного правопорушення. Інспектор не виконав вимоги щодо посилання на докази скоєння адміністративного правопорушення у постанові про накладення стягнення. Важливо, що для підтвердження порушення водієм Правил дорожнього руху України працівник органів поліції, відповідно до ст.251 КУпАП, мав надати докази скоєння цим водієм правопорушення, зокрема відеозапис події, фотокартки тощо. Закономірним є те, що ненадання поліцейськими інших доказів, що свідчили б про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, слід вважати порушенням вимог ст. 251 КУпАП. Саме по собі описання в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом скоєння особою такого порушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Із змісту переглянутого відеозапису вбачається, що позивач заперечував вчинення адміністративного правопорушення. Не зазначення інформації про технічний засіб, на який здійснений фото- та відеозапис обставин справи вказує на недоліки у постанові в частині відсутності відомостей про фіксацію правопорушення за допомогою «TruCam LTI 20/20». Положення ч. 2 ст. 283 КУпАП визначають загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, що має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення. Не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. З огляду на те, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на технічний запис за допомогою якого здійснено відеозапис та не зазначається прилад яким вимірювалася швидкість руху транспортного засобу, не надано протокол вимірювання швидкості транспортного засобу та посилання відповідача про використання приладу «TruCam LTI 20/20», не може вважатися належними та допустимими доказом вчинення адміністративних правопорушень позивачем. У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти наведені вище у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки №7596, заяв чи то клопотань про відкладення підготовчого засідання, не надіслав до суду. Направив 13 грудня 2019 року відзив на позовну заяву з клопотанням про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Департамент патрульної поліції та 20 грудня 2019 року заяву про розгляд судової справи без його участі і просив відмовити в задоволенні вимог позивача. У відповідності до вимог ч.1 ст. 205 КАС України, неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання та надходження від нього заяви про розгляд адміністративної справи у його відсутність, не перешкоджають розгляду справи по суті. Із змісту відзиву на позовну заяву, відповідач повідомляє суд, що дійсно 03.11.2019 року близько 16 год.01хв. ніс службу в м.Черкаси по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки відповідно до повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» та за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20» було зафіксовано, що водій ОСОБА_1 в межах населеного пункту рухався зі швидкістю 74км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 24 км/год., чим порушив п.12.9«б» Правил Дорожнього Руху України, після чого автомобіль «Nissan Teana», державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі ч.1ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено, звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля представився та проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1ст.122 КУпАП, в подальшому оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія і після перевірки документів здійснив розгляд справи, роз`яснивши права та обов`язки передбачені ст.268 КУпАП та ст.63Конституції України. Розглянувши справу, відповідно до ст.258 КУпАП з дотриманням вимог ст.283 КУпАП та з врахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП, ст.ст.251 ,252 КУпАП виніс постанову Серії ЕАК №1703358 про накладення адміністративного стягнення за частиною першою статті 122 КУпАП відносно позивача, із змістом якої ознайомив останнього та надав йому копію з роз`ясненням порядку її виконання та оскарження. Доводи позивача заперечує та вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, так наприклад в момент фіксації руху були відсутні інші транспортні засоби, не заявлено клопотань про залучення свідків, надання письмових пояснень.

Суд, розглянувши позовну заяву в межах заявлених позовних вимог, врахувавши вимоги ст.ст.173,179,181,183 КАС України, мету і строк проведення підготовчого засідання, процесуальну поведінку відповідача, прийнявши зі згоди представника позивача та на підставі заяви відповідача про розгляд справи у його відсутність, рішення про ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні, вислухавши представника позивача, враховуючи належне повідомлення відповідача про судовий розгляд, вивчивши відзив і розглянувши клопотання про залучення до участі у справі іншої сторони, та дослідивши надані до суду докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовної заяви в силу наступного.

Правила Дорожнього Руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 , зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Стаття 245 КУпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підставі вимог ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В судовому засіданні встановлено наступне: із копії постанови Серії ЕАК № 1703358 від 03 листопада 2019 року вбачається, що 03 листопада 2019 року 0 16 год. 01 хв. у с.Геронимівка, по вул.Благовісна №13 Черкаського району Черкаської області Шлончак В ОСОБА_2 . перевищив швидкість в межах населеного пункту на 24км/год. та рухався із швидкістю 74км/год., керуючи автомобілем «Nissan Teana», державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п.12.9 «б» Правил Дорожнього Руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України (а.с.2).

Зазначена постанова Серії ЕАК № 1563487 від 03 листопада 2019 року була перевірена судом на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 122 частиною 1 КУпАП, передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, дані вимоги закону також були проігноровані інспектором поліції при винесенні постанови.

Виходячи із положень вищезгаданих статей, слід, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, зробити висновок, що інспектором поліції Швиденко С.І., не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, не дотримано і вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення. Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні вимог ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, відповідач надав суду докази у виді відеозапису розгляду адміністративної справи у зв`язку з невизнанням позовних вимог позивача, а тому, суд вирішує справу на підставі наявних доказів, як зі сторони позивача так і відповідача. Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що в діях позивача формально вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, проте в матеріалах справи не достатньо доказів, які вказували б на вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення з врахуванням нижчевикладеного.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ч.2, ч.4-6 ст.258 КУпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК № 1703358 від 03 листопада 2019 року поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Швиденко С.І., за порушення ОСОБА_1 вимог ч.1ст.122 КУпАП , винесена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки в постанові відсутні відомості про застосування фото чи відео фіксації, що давало б право виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу. Представник позивача довів свою позицію щодо даної справи, і суд, погоджується з його доводами, що відеозапис не може вважатися належним доказом, якщо складена постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис та вказано невірну адресу місця вчиненого правопорушення, остільки вулиця Благовісна знаходиться в адміністративних межах м.Черкаси. Верховний Суд у постанові по справі № 216/5226/16-а від 18 липня 2019 року, зазначив, що відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, а у постанові від 26 квітня 2018 року в справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Таким чином, для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки ОСОБА_1 на місці винесення постанови та усунути будь-якого роду сумніви позивача щодо законності прийнятого рішення стосовно нього. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Як зазначила колегія суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 листопада 2018 року в справі № 524/5536/17, згідно зі статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція дійсно може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, що і було на законних підставах здійснено відповідачем стосовно дій позивача. Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення і порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень, в даному випадку - інспектором патрульної поліції, при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 має бути у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства, що регулює певні правові відносини. Суд, звертає увагу на законність дій відповідача згідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», якою визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Надані відповідачем в підтвердження своїх дій до суду фотокопія та відеозапис зроблені лазерним вимірювачем швидкості «TruCam LTI 20/20» підтверджують правові підстави застосування такого приладу, але не виключають обов`язку відображення застосування такого у змісті постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню, так як в судовому засіданні повно і всебічно з`ясовано обставини справи та позов підтверджений належними доказами.

Згідно абз.2 ч.5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням викладеного, підстави для стягнення з Управління патрульної поліції в Черкаській області судового збору в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 (справа № 1-11/2015 року), п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", ст. ст. 251, 258, 288, 292, 293 КУпАП, ст. ст. 9, 18, 77, 90, 139, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Швиденко Сергія Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати дії поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Швиденко Сергія Івановича при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК №1703358 від 03 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_1 , протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК № 1703358 від 03 листопада 2019 року, винесену поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області старшим сержантом поліції Швиденко С.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. скасувати.

Копію рішення суду надіслати для відому позивачу ОСОБА_1 та відповідачу поліцейському роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області старшому сержанту поліції Швиденко С. І..

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Савенко