Справа № 826/10961/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Учбово-методичний центр служби охорони Стелс" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17.05.2018 № 8652 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17 травня 2018 року №8652 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» (код 25660921).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову повністю.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та положенням закону, позаяк дії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо винесення оскаржуваного наказу є правомірними.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17.05.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України у зв`язку з надходженням ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва Демидовської А.І. від 01 серпня 2016 року у справі №760/6919/16-к (провадження №1-кс/760/10651/16), винесеної в рамках кримінального провадження від 08 грудня 2015 року №00000630 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 205, частиною 3 статті 209, частиною 3 статті 212, частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України видано наказ №8652 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» (код 25660921)».

Пунктом 1 вказаного наказу вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» (код 25660921)» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Акротус- Систем» (), ТОВ «Арнад плюс» (), ТОВ «Ренесанс Славія Інвестмент» (), ТОВ «ДРАЙВ ДЕНС КИЇВ» (), ТОВ «ТІК «ЕНЕРГІЯ» (), ТОВ «Біо Плюс» (), ТОВ «Світ Фуд» (), ТОВ «Металлсервіс Україна» (), ТОВ «Фондор Груп» (), ТОВ «СТ Мідл» (), ТОВ «ГРАН БУТІК» (), ТОВ «Арабікус» (), ТОВ «Барбадос ЛТД» (), ТОВ «Бром форс» (), ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ» (), ТОВ «Елітстар Компані» (), ТОВ «Марино Торг» (), ТОВ «Домініка Трейд» (), ТОВ «Бурж Ком» (), ТОВ «Бурбон трейд» (), ТОВ «Вендер Проджект» (), ТОВ «Коралсіті» (), ТОВ «ВТК Сіріус» (), ТОВ «Молгрант» (), ТОВ «Мідленд Інвест» (), ТОВ «Гард Комьюніті» (), ТОВ «Білд Комьюніті» (), ТОВ «Бест Комьюніті» (), ТОВ «КОНСАЛТКОМ» (), ТОВ «Ленсі Груп» (), ТОВ «Макао Союз» (), ТОВ «Ареал Софт Груп» (), ТОВ «Компанія «Інвест Гарант» (), ТОВ «Кортес-плюс» (), ТОВ «Форест-таун 2015» (), ТОВ «Олмофо» (), ТОВ «Профбудкомплекс» (), ТОВ «ЄС «Європейська будівельно- фасадна компанія» (), ТОВ «ЕНКОД КОНСТРАКШН» (), ТОВ «ТК Спектр» (), ТОВ «Фреш продакшн» (), ТОВ «Маджестик Лайн» (), ТОВ «Анадора» (), ТОВ «Сафарс» (), ТОВ «Альтерсвіфт» (), ТОВ «Врожай 2015» (), ТОВ «Стандарт промбуд» (), ТОВ «РЗХ ЛІМІТЕД» (), ТОВ «Малаві» (), ТОВ «Наполі Груп» (), ТОВ «Багіра Фінанс» (), ТОВ «ІК «Дельта» (), ТОВ «Голд Трейд» (), ТОВ «Шериф комфорт» (), ТОВ «Сурінам плюс» (), ТОВ «Промомаркетгруп» (), ТОВ «БК «Нові Горизонти» (), ТОВ «НОВА ПЕРСПЕКТИВА-2015» (), ТОВ «Інгер буд» (), ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» (), ТОВ «Інтербілд Комьюніті» (), ТОВ «Ека Строй Плюс» (), ТОВ «Підлога- Бетон» (), ТОВ «Біз-лайн» (), ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» (), ТОВ «Сільник» (), ТОВ «Фоса- Інтернейшнл» (), ТОВ «ПАНОРАМА-СКАЙ» (), ТОВ «Омелюх груп» (), ТОВ «БК «Профбуд-2015» (), ТОВ «Гранді плюс» (), ПП «БУДПОСТАЧ-ЗАКАРПАТТЯ» (), ТОВ «САЛЕС ЛТД» (), ТОВ «АРГЕНТО Україна» (), ТОВ «АЛТІМА ТРЕЙД» (), ТОВ «КОНТИНЕНТ ДК» (), ТОВ «НУБІРОМ» (), ТОВ «АСТОР АГРОТРЕЙД» (), ТОВ «Ковад-Проммонтаж» () за період з 01 січня 2014 року по 29 липня 2016 року тривалістю 5 робочих днів з 21 травня 2018 року по дату завершення перевірки.

Незгода позивача із вказаним наказом зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив, зокрема, з того, що за відсутності рішення суду (слідчого судді) саме про призначення перевірки, призначення її наказом керівника контролюючого органу відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є безпідставним, оскільки його норма однозначно регламентує обставини, за яких може бути здійснена перевірка, а саме таку перевірку перш за все повинен призначити суд, постановивши відповідне рішення про призначення перевірки.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Імперативними положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Так, відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону.

Згідно пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна позапланова виїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та прийняття відповідного наказу виникає при надходженні до контролюючого органу судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки.

При цьому, вказана бланкетна норма податкового законодавства (підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України) відсилає до закону, в порядку якого має бути отримано зазначене судове рішення (рішення слідчого судді), а відповідно до частини 1 статті 4 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що в контексті норм кримінального процесуального законодавства, вирішення слідчим суддею клопотань сторін кримінального провадження про проведення податкових перевірок будь-якого виду не охоплюється його повноваженнями, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом, адже такі дії не відносяться ані до заходів забезпечення кримінального провадження в розумінні статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, ані до слідчих дій в розумінні статей глави 20 Кримінального процесуального кодексу України, ані до негласних слідчих дій в розумінні статей глави 21 Кримінального процесуального кодексу України, які мають вичерпний перелік.

А відтак, кримінально процесуальний закон не передбачає права, в тому числі, слідчого або прокурора на звернення до слідчого судді з клопотанням про призначення (проведення) позапланової документальної перевірки з питань дотримання окремими суб`єктами вимог податкового законодавства України, а останнім - приймати з цього приводу судове рішення, оскільки в Кримінальному процесуальному кодексі України відсутня процесуальна процедура розгляду такого виду клопотань.

За наведеного правового регулювання колегія суддів погоджується з тим, що ухвала слідчого судді, якою санкціоновано проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку, не може бути достатньою правовою підставою для здійснення податковими органами такої перевірки в розумінні вимог підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки таке рішення слідчого судді не є таким, що винесене ним відповідно до закону, як цього вимагає наведена норма податкового законодавства.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01.08.2016 саме надано дозвіл на проведення у кримінальному провадженні № 00000630 позапланової документальної перевірки, а не призначено перевірку, що не відповідає формулюванню, яке міститься в підпункті 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, та вказує на необгрунтованість доводів апелянта.

Слушно зазначено судом першої інстанції про те, що проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» відбувалось з ініціативи та за участі спеціалістів відповідача, а не Державної фіскальної служби України. Відповідач хоча і є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який забезпечує реалізацію повноважень останнього на території міста Києва, в межах якої свою діяльність здійснює позивач, проте, відповідно до вимог підпункту 88 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236, Державну фіскальну службу України уповноважено на самостійне здійснення перевірок і звірок платників податків, а по-друге, ухвала слідчого судді конкретно персоніфікує орган виконавчої влади, який визначається уповноваженим на організацію здійснення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс». При цьому, в матеріалах справи відсутні докази вчинення Державною фіскальною службою України будь-яких дій як щодо проведення такої перевірки або ж щодо передачі таких повноважень відповідачу.

Аналогічна за змістом правова позиція наведена в обов`язковій для врахування судами постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 820/4482/17.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на факт прийняття податкових повідомлень-рішень за наслідками проведення вказаної перевірки, оскільки такі доводи жодним чином не свідчать про дотримання податковим органом встановленого порядку призначення позапланової документальної перевірки та наявності визначених законом підстав для цього.

Враховуючи викладене нормативне регулювання та обставини справи, а також те, що ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2016 року у справі № 760/6919/16-к, винесена в межах кримінального провадження від 08 грудня 2015 року № 0000630, не може вважатись правомірною підставою для прийняття наказу про призначення позапланової документальної перевірки позивача судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та задоволення вимог апелянта.

Судом апеляційної інстанції враховується позиція Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук